Справа № 214/8110/25 
2/212/1018/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу із Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, на виконання ухвали від 24.09.2025 року, надійшла вказана позовна заява, для розгляду за підсудністю.
Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 04.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит № 75864513, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 8 500,00 грн. строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1.99 %. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором становить 28 798.00 грн зокрема: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 298.00 грн - сума заборгованості за процентами. 19.11.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ » уклали Договір факторингу № 1 911 від за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75864513. Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ » та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 03.04.2023 було укладено договір факторингу № 0304423-ФК у відповідності до якого перейшло до останнього право вимоги за договором № 75864513 на загальну суму 28 798.00 гривень. У зв`язку з невиконанням договору позики просили стягнути з відповідачки суму заборгованості, також просили стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.. 
Ухвалою суду від 03.11.2025 року вказану справу прийнято в провадження судді Чайкіна Ігоря Борисовича, для розгляду за підсудністю та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників та призначено судове засідання.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідачки та відповідачка в судове засідання не з`явилися, скористалися правом подання відзиву на позов в якому вказали, що розрахунок заборгованості позивача здійснений з порушенням вимог діючого законодавства та висновків Верховного Суду України в частині нарахованих процентів за користування кредитними коштами, після закінчення терміну дії кредитного договору. Оскільки за індивідуальною частиною договору про надання позики № 75864513 від 04.07.2021 р. проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, розмір заборгованості по відсоткам має складати - 2029,80 грн. (8 500,00/100 х 0,80 % х 30) бути - 20298,00 грн. , а ніяк не може з врахуванням даного розрахунку заборгованість має складати 8500,00 грн. (заборгованості за тілом кредиту) + 2029,80 грн. (заборгованості за відсотками) = 10529,80 грн. , але ніяк не 28798,00 грн. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 75864513 від 04.07.2021 р. Позивачем не надано доказів, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок позичальника та не доведено Позивачем про факт укладання договору з відповідачем та виникнення між ними зобов`язальних правовідносин. В позовній заяві міститься додаток № 11 підтвердження, щодо здійснення переказу грошових коштів за договором про надання коштів у позику № 75864513 від 04.07.2021 року на платіжний інструмент НОМЕР_1 , згідно якого неможливо ідентифікувати та встановити, що отримувач даних коштів Відповідач. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, укладеного з попереднім кредитором, оскільки, надана ним копія витягу з Реєстру боржників не містять реквізитів, які повинні бути відображені в оригіналі документу, зокрема, відсутні підписи клієнта та відтиски печаток. Розрахунки заборгованості підготовлені позивачем, який є правонаступником, а не первісними кредиторами, крім того, в даному розрахунку не міститься підписів, печаток з даними кредиторів, вказані розрахунки не містять інформації про нарахування заборгованості, не вказана відсоткова ставка, за якою здійснюється нарахування. Акцентувала увагу суду, що позивачем не надано доказів, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок позичальника, та не доведено факту укладення договору з відповідачем та виникнення між ними зобов`язальних правовідносин. Вказала, що Позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів за індивідуальною частиною договору позики № 75864513 від 04.07.2021 р. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, укладеного з попереднім кредитором, оскільки, надана ним копія витягу з Реєстру боржників не містять реквізитів, які повинні бути відображені в оригіналі документу, зокрема, відсутні підписи клієнта та відтиски печаток за договором позики № 75864513 від 04.07.2021 р. Звернули увагу суду, що наразі триває воєнний стан на території України, який визнано форс-мажорними обставинами (обставин непереборної сили), вона позбавлена можливості працювати, так як її звільнили, в результаті чого був позбавлений отримувати заробітну плату, годувати свою сім`ю, сплачувати комунальні платежі та іншу заборгованість. У зв`язку з викладеним просила відмовити в задоволенні позову.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 04.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит № 75864513, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 8 500,00 грн. строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1.99 % (а.с. 31 зворотній - 32).
ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію, якій 04.07.2021 року надано одноразовий ідентифікатор. Вказаний договір підписано шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», дата та час операції 04.07.2021, номер договору 758645513, (а.с. 44).
На підставі підписання електронного договору № 758645513 ОСОБА_1 видано платіжну картку (а.с. 44 зворотній)
За договором № 758645513 від 04.07.2021 року були перераховані кошти у сумі 8 500 гривень нараховані НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою (а.с. 29;45).
Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача наявний борг на суму 28 798.00 грн зокрема: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 298.00 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.4-6 зворотній).
19.11.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ » уклали Договір факторингу № 1 911 від за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75864513 (а.с. 46 зворотній-56)
Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ » та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 03.04.2023 було укладено договір факторингу № 0304423-ФК у відповідності до якого перейшло до останнього право вимоги за договором № 75864513 на загальну суму 28 798.00 гривень (а.с. 57-66 зворотній)
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ст. 611 ЦК України визначено: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 1046, 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів
Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними.
За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.
Як вбачається з додатку № 1 до договору № 758664513 від 04.07.2021 року сума надання кредиту ОСОБА_1 8500 гривень, строк дії договору 30 днів, за вказаний період нараховані відсотки 2029.80 гривень, загальна вартість кредиту складає 10 529.80 (а.с. 32). 
Отже за договором № 758664513 від 04.07.2021 з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 10 529.80 гривень.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України.
Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 10 529.80 грн, що становить 36.56% від ціни позову (28 798.00 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 885.63 грн (2422.40 грн*36.56%).
Суд відхиляє доводи відповідачки про неможливість виконання зобов`язань за договором, внаслідок військової агресії та запровадженням воєнного стану в Україні, оскільки кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений у Постанові КГС ВС від 13.12.2023 № 922/193/23.
На підтвердження доводів того, що саме у зв`язку з збройною агресією іншої держави проти України та введенням в Україні воєнного стану відповідачка не може виконати свої зобов`язання перед позивачем, суду не надано.
Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо його скрутного фінансового через втрату роботи, оскільки зазначене вище не регулюється чинним законодавством України та не позбавляє відповідача від зобов`язання щодо повернення боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Враховуючи, що суд задовольнив частково заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 гривень, підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 284 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 529.80 гривень
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплачений судовий збір у розмірі 885.63 гривень та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: місто Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9а, офіс, 204;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено та підписано 26.01.2026 року.

Суддя: І. Б. Чайкін