Номер провадження: 22-ц/813/1203/26 
Справа № 522/4164/25-Е
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Комлевої О.С., Сегеда С.М.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про виправлення описки.
Приморським районним судом м. Одеси 09.07.2025 ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов, позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківськи прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 03 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
08 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 про виправлення описки в частині зазначення по батькові сина сторін ОСОБА_5 як « ОСОБА_6 » замість вказаного « ОСОБА_7 », оскільки при звернені до суду з позовом позивачка не знала, що у довідці Головного управління Міграційної служби України по батькові ОСОБА_3 вказано як « ОСОБА_6 », що наразі перешкоджає реалізації рішення суду у якому по батькові ОСОБА_5 вказано як « ОСОБА_7 ».
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2025 року виправлено описку в частині зазначення правильного по батькові сина сторін ОСОБА_5 як « ОСОБА_6 », відповідно до дублікату довідки №378480 про реєстрацію громадянином України.
02 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з заявою про виправлення описки в частині зазначення імені відповідача як « ОСОБА_8 » та по батькові як « ОСОБА_9 ».
Заява мотивована тим, що рішення про розірвання шлюбу між сторонами, яке винесено первинно вказує відповідача як « ОСОБА_2 », а органи реєстрації актів цивільного стану при ідентифікації особи орієнтуються на перший за датою документ, тому виникла необхідність у виправленні описки.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 про виправлення описки залишено без задоволення.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити заяву про виправлення описки, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1) до матеріалів заяви було додано рішення про розірвання шлюбу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2018 у справі №761/44969/17. Вказане рішення є офіційним документом, яке було видано судом України та набрало законної сили. Це рішення є першим офіційним документом, у якому зазначається ім`я та по батькові Відповідача як ОСОБА_2 ;
2) щодо відсутності доказів неможливості виконання рішення суду, то надати такі докази не вбачається можливості, оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану не приймає заяви без повного пакету документів, а відтак надати «відповідь» або «формальну відмову» від органу реєстрації актів цивільного стану неможливо.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У вказаній цивільній справі апеляційна скарга подана на ухвалу про відмову у внесення виправлені у рішення (п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 19 січня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала (ч.2).
Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.
До матеріалів справи не додано жодного документу, де б ім`я відповідача було зазначено як « ОСОБА_8 », а по батькові як « ОСОБА_9 », всі переклади документів зазначають ім`я відповідача як « ОСОБА_6 », а по батькові як « ОСОБА_10 » як було зазначено і в позові.
Наявність рішення про розірвання шлюбу між сторонами, ухваленого 11 вересня 2018 року, у справі №761/44696/17, де ім`я відповідача зазначено як « ОСОБА_2 » не означає допущення описок у цій справі.
При тому, представник позивача, зазначаючи про неможливість виконання рішення суду, не надає будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.
Отже, суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для виправлення описки в частині зазначенні імені відповідача ОСОБА_2 , адже наявність описки не підтверджена матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 
1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 
2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
Таким чином, офіційні документи, які посвідчують особу і відповідно її прізвище, ім`я та по батькові, визначені у Законі України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
У переліку даних документів рішення суду як документ, що посвідчує особу не визначено, а тому посилання на рішення суду як на перший офіційний документ є неспроможними.
Крім того, у матеріалах справи міститься свідоцтво про народження ОСОБА_3 , яке перекладено з російської мови на українську, де зазначено у графі батько: « ОСОБА_2 ». Даний переклад посвідчений нотаріально та зазначено, що нотаріусом перевірено справжність підпису перекладача Клочкової К.С., дієздатність та кваліфікацію (а.с. 10-11).
Саме так і сама позивачка та її представник зазначають у позовній заяві.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Питання про виправлення описки розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 19 січня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       С.М. Сегеда

О.С. Комлева