ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7138/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року (суддя Н.В. Стрельнікова) у справі № 280/7138/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізький області форми «Ф» від 30.01.2025 р. № 0231677-2411-0829-UA23060070000082704.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення – рішення прийняте контролюючим органом щодо нарахування позивачу податку на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, за 2024 рік. Разом з тим, на думку позивача, відповідачем протиправно не було враховано те, що належна позивачу будівля не експлуатується за призначенням та законсервована. А відтак, позивач вказує на те, що на нього розповсюджується пільга у вигляді звільнення від сплати податку, оскільки об`єкт нежитлової нерухомості законсервований та не використовується за призначенням. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Судом першої інстанції зазначено, що на момент виникнення спірних правовідносин діяли норми Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) затверджене Рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015.
Відповідно до підпункту 2.4.2 пункту 2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), міська рада встановлює пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя з об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Пільга з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, надається на наступні об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, серед іншого об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.
Суд врахував, що розповсюдження пільги, що визначена ч.2 пп.2.4.2. п.2.4. Положення про податок на майно, на позивача, як співвласника 26/100 часток нежитлової будівлі, яка 
звільняє його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили.
Суд зауважив, що відповідач ще з 2019 року ставить під сумнів те, що будівля літ. А-1, А-3 за адресою: АДРЕСА_1 є законсервованою, проте не вживає жодних заходів та/або дій спрямованих на встановлення можливого порушення.
Такі обставини, на думку суду, свідчать про відсутність належного податкового контролю з боку відповідача протягом тривалого часу, а також не використання контролюючим органом в повній мірі повноважень, наданих Податковим кодексом України.
Суд вказав, що на теперішній час належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нежитлова будівля не законсервована та використовується, зокрема, позивачем за призначенням, відповідачем до суду, всупереч вимогам закону, не надано, доводи позивача не спростовані.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення 30.01.2025 р. № 0231677-2411-0829-UA23060070000082704.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відповідно до баз даних контролюючого органу та державних реєстрів позивач є власником 26/100 часток нежитлової будівлі літ. А-1, А-3 загальною площею (кв.м.) 5294, за адресою АДРЕСА_1 . Згідно рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 №5 встановлено ставки податку на нежитлові приміщення на 2023 р. у розмірі 0,25 МЗП, встановленої законом на 1 січня звітного року. Відтак, скаржником було визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік та сформовано спірне рішення. Скаржник наполягає, що пільга згідно Положення, яке затверджено рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2025 №5, не може бути застосована в спірному випадку, а тому об`єкт позивача має оподатковуватися на загальних підставах. Звертає увагу, що позивач використовує будівлю, вона не є законсервованою, адже у 2024 році скаржник згідно даних пошуку встановив наявність за адресою . Запоріжжя, Будинок відпочинку (о. Хортиця), буд. 36 клубу, який є діючим.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є власником 26/100 часток нежитлової будівлі літ.А-1, А-3 загальною площею 5294,0 кв. метри за адресою: АДРЕСА_1 .
30.01.2025 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення – рішення, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 0231677-2411-0829-UA23060070000082704, яким позивачу визначено зобов`язання за 2024 рік в розмірі 24 431,81 грн.
Вважаючи рішення № 0231677-2411-0829-UA23060070000082704 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно з пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Абзацом сьомим підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, розмір якого визначається рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості. Відтак встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими.
Разом з тим, рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5 «Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)» затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28 січня 2015 року рішенням Запорізької міської ради №5 (надалі Положення про податок на майно), внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5, від 26.02.2016 за №30, від 25.08.2016 за №50, від 21.12.2016 за №49, від 26.04.2017 за №51, від 27.05.2020 за №49.
Відповідно до підпункту 2.4.2 пункту 2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), міська рада встановлює пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя з об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільга (звільнення від сплати) з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, надається на наступні об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, серед іншого, об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що нежитлова будівля, співвласником якої є позивач, законсервована та не використовується за призначенням, адже позивач надав зокрема такі докази:
- висновки щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 14 травня 2023 року за № 14/05, від 15 липня 2024 року за № 15/07, підписані інженером з технічної інвентаризації та керівником суб`єкта господарювання, у яких зазначено, що стан об`єкта нерухомості - законсервований та фактично не використовується за призначенням;
- акт щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 12 липня 2024 року вих.№ б/н, підписаний інженером з інвентаризації нерухомого майна та керівником суб`єкта господарювання, у якому вказано, що нежитлова будівля літ.А-1, А-3 у 2023 році та на момент обстеження 12 липня 2024 року фактично не використовується за призначенням; об`єкт законсервований; будівельні роботи, роботи з реконструкції та реставрації будівлі не ведуться;
- технічний паспорт (дата виготовлення 15 липня 2024 року; дата формування 16 липня 2024 року).
Також, на підтвердження того, що ще до 2024 року зазначена вище будівля була законсервованою та не використовувалась за призначенням, у матеріалах справи наявні: акт результатів технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій від 10 жовтня 2018 року; висновок КП Мелітопольське МБТІ щодо результатів технічного обстеження будівлі від 30 липня 2020 року; звіт про оцінку нерухомого майна №00011/17 від 05 грудня 2017 року; висновок щодо результатів візуального технічного обстеження будівель, споруд та конструкцій №20/2 від 01 лютого 2022 року.
Дослідивши зміст вищевказаних документів, колегія суддів зазначає, що позивач є власником 26/100 часток нежитлової будівлі, яка є законсервованою та не використовується за призначенням, підстави для визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо такого об`єкту нерухомості у 2024 році відсутні, враховуючи приписи Положення, яке затверджено рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5. В свою чергу, жодних об`єктивних та переконливих доказів, які б спростовували такий висновок, відповідач не надав.
Відповідач впродовж розгляду справи доводить, що позивач експлуатує нежитлову будівлю, зокрема, зазначає, що у нежитловій будівлі за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, Будинок відпочинку (о. Хортиця), буд. 36 знаходиться пейнтбольний клуб «STALKER». При цьому, в якості доказів своєї позиції відповідач надає роздруківку веб-сторінки, знайдену через систему пошуку GOOGLE.
Колегія суддів зауважує, що така роздруківка веб-сторінки не відповідає ознакам належності, допустимості, достовірності і достатності, що встановлені статтями 73 - 76 КАС України. Доказами, які підтверджують факт здійснення господарської діяльності на об`єкті нежитлової нерухомості можуть бути певні документи, зокрема, договори, які підтверджують використання нерухомості в комерційних цілях, фінансові документи (чеки, рахунки - фактури тощо), податкові декларації та звіти, показники споживання комунальних послуг, відомості про персонал або найманих працівників, акти компетентних органів тощо.
Також, є хибним посилання скаржника на лист Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради №02/2-01/2343 від 20 грудня 2018 року щодо розповсюдження пільги звільнення від сплати податку лише на юридичних осіб, оскільки зміст листа суперечить підпункту 2.4.2 Положення, яким встановлено пільгу як для фізичних так і юридичних осіб.
Відтак, колегія суддів зазначає, що наявними у справі доказами підтверджується, що на позивача поширюється пільга зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відтак відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року у справі № 280/7138/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 09.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров