ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 729/1190/25
Головуючий у першій інстанції – Булига Н. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/205/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Мамонової О.Є., Шарапової О.Л., 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подає апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (після зміни найменування – Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА)
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Булига Н.О.), ухвалене у м.Бобровиця, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 2905810224 від 01 лютого 2024 року в розмірі 23 715 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 лютого 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2905810224, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 3 000 грн шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності та платності, строком на 30 днів - до 02 березня 2024 року, зі сплатою процентів за користування коштами (базова ставка - 2,5 %), а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. У позовній заяві також наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
Заочним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2025 року позов ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 2905810224 від 01 лютого 2024 року в розмірі 23 715 грн та у рахунок повернення судового збору - 2 422,40 грн.
Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
Ухвала мотивована тим, що під час ухвалення заочного рішення від 19 вересня 2025 року судом розглянуто всі заявлені позовні вимоги та вирішено питання про судові витрати (стягнуто судовий збір), тоді як заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення 5 000 грн витрат на правничу допомогу не ґрунтується на вичерпних підставах, визначених статтею 270 ЦПК України, оскільки позивач не заявляв відповідної вимоги під час розгляду справи, а подані документи не підтверджують понесення таких витрат саме у цій справі. 
У апеляційній скарзі ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (після зміни найменування –ТОВ «ІННОВА-НОВА») просить скасувати ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що у позовній заяві наведено орієнтовний розрахунок судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн, а їх документальне підтвердження подано разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Вважає, що з урахуванням приписів ст. 246, 270 ЦПК України питання про такі витрати могло бути вирішене після ухвалення рішення по суті, а висновок суду про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення є помилковим. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заперечує проти висновку суду про непідтвердження витрат на правничу допомогу саме у цій справі.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки заочне рішення суду першої інстанції не оскаржується, то відповідно апеляційним судом переглядається лише ухвала суду 25 вересня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції. 
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», в інтересах якого діяв представник - адвокат Андрущенко М.В., звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості у якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики № 2883210124 від 30 січня 2024 року в розмірі 31 820 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. У позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат: 2 422,40 грн - судовий збір та 5 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу, а також зазначено, що документальне підтвердження цих витрат буде подано разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 2-7).
Заочним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2025 року позов ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
23 вересня 2025 року, тобто у п`ятиденний термін після ухвалення судового рішення судом першої інстації, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», в інтересах якого діяв представник - адвокат Андрущенко М.В., подало до суду докази на підтвердження витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат та їх відшкодування представником позивача подано: договір про надання правничої допомоги № 06/05/25 від 06 травня 2025 року; ордер на надання правничої допомоги від 08 травня 2025 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 07 липня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг із детальним описом робіт на суму 5 000 грн; заявку № 5282 про надання послуг; платіжну інструкцію № 12 від 22 вересня 2025 року про перерахування 5 000 грн згідно із заявкою № 5282 від 26 травня 2025 року відповідно до договору № 06-05/2025 (а.с.97-99, 104-109).
Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.2, 3.2, 3.4.1 договору про надання правничої допомоги № 06/05/25 від 06 травня 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та адвокат Андрущенко М.В. погодили, що виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги правничого та консультаційного характеру, а замовник зобов`язується приймати їх та оплачувати у порядку, визначеному договором. Послуги надаються на підставі усної або письмової заявки замовника, а їх зміст і обсяг погоджуються сторонами після отримання такої заявки. За результатами надання послуг сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг, у якому визначаються перелік послуг, їх деталізація (за потреби) та вартість, а оплата здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів у сумі, зазначеній у заявці та/або акті.
Згідно із заявкою № 5282 від 26 травня 2025 року замовник доручив, а адвокат прийняв до виконання, зокрема, складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів, а також супровід розгляду справи у суді, у тому числі із використанням підсистеми «Електронний суд», вартістю 5 000 грн. Сторони погодили, що оплата послуг здійснюється у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дати отримання рішення суду.
З акта № 5282 приймання-передачі наданих послуг до договору № 06-05/2025 вбачається, що загальна вартість наданих послуг становить 5 000 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 12 від 22 вересня 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перерахувало адвокату Андрущенку М.В. 5 000 грн згідно із заявкою № 5282 від 26 травня 2025 року.
Отже, сторони договору про надання правової допомоги 26 травня 2025 року скористались можливістю проведення розрахунків по договору після розгляду справи та визначили суму, що підлягає до сплати за надані послуги.
Норми статті 141 ЦПК України передбачають розподіл судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.
Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначив, що склад і розмір витрат на правничу допомогу є предметом доказування у справі. Для підтвердження цих витрат необхідно подати договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг, платіжні документи та розрахунок витрат. Наявність таких доказів є підставою для їх відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Таким чином, Верховний Суд роз`яснив, що перелік доказів витрат на правничу допомогу не є вичерпним, а їх оцінка перебуває у межах дискреції суду.
Також, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19 та від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19) 
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та прийшов до невірного висновку про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Висновок суду першої інстанції про те, що подані документи «не підтверджують понесення таких витрат саме у цій справі», має формальний характер. Сам по собі факт відсутності в окремих документах зазначення відповідача або номера справи не свідчить про надання правничої допомоги «невідомо кому», якщо із сукупності поданих доказів вбачається зв`язок наданих послуг з предметом спору та процесуальними діями у цьому провадженні. Такий зв`язок підтверджується, зокрема, укладенням договору про надання правничої допомоги, оформленням ордера, погодженням заявки із визначенням змісту доручення, а також фактичним вчиненням адвокатом процесуальних дій у справі.
З матеріалів справи вбачається, що після укладення договору адвокатом Андрущенком М.В. оформлено ордер, узгоджено заявку № 5282, подано через підсистему «Електронний суд» позовну заяву та клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено, а після ухвалення заочного рішення здійснено оплату вартості правничої допомоги відповідно до платіжної інструкції № 12 від 22 вересня 2025 року у порядку і строки, передбачені пунктом 3.4.1 договору. Надалі 23 вересня 2025 року сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг, і в цей же день подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, тобто у межах строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
За наведених обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, визначених статтею 270 ЦПК України, є помилковими. Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, та заявив про подання їх документального підтвердження у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Відповідні докази подано 23 вересня 2025 року, тобто у межах п`ятиденного строку після ухвалення заочного рішення, що зумовлювало вирішення питання про розподіл цих витрат шляхом ухвалення додаткового рішення за правилами статті 270 ЦПК України.
Подані позивачем докази у сукупності підтверджують надання професійної правничої допомоги у цій справі, її вартість у розмірі 5 000 грн та здійснення оплати відповідно до умов договору.
Апеляційний суд за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (після зміни найменування - ТОВ «ІННОВА-НОВА) на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьої статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Андрущенко М.В. робіт (підготовка та подання позову та клопотання про витребування доказів), задоволення позову, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для стягення витрат на професійну правничу у заявленому розмірі.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (після зміни найменування - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА») - задовольнити.
Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2025 року - скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким: стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (місцезнаходження: 01104, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5, код ЄДРПОУ 44127243) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, у розмірі 5 000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: