Справа № 346/5603/25 
Провадження № 33/4808/68/26 
Категорія ч. 1 ст. 172-6 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю прокурора Гринишин Л.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 , уродженця м.Харків, жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИЛА:

Суддею суду першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 порушив вимоги фінансового контролю.
Так, відповідно до розпорядження міського голови міста Коломия Івано-Франківської області №1012-к від 01.11.2022 року «Про призначення Сергія Даценка» ОСОБА_1 з 02.11.2022 року призначено на посаду заступника начальника управління фінансів і внутрішнього аудиту міської ради.
Відповідно до підпункту «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 як посадова особа місцевого самоврядування є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Відповідно до розпорядження міського голови міста Коломия Івано-Франківської області №1236-к від 26.12.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 06.01.2023 року.
Згідно з ч. 1 ст. 45 вказаного Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а","в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Опрацюванням відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 04.04.2024 року, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ( після звільнення ) за 2023 рік, коли граничною датою подання ним вказаної декларації було 31.03.2024 року.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову судді скасувати щодо нього за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, через неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що під час розгляду справи він свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення по суті визнав, підтвердивши, що дійсно несвоєчасно подав вказану декларацію, однак, не через намір щось приховати, а за станом здоров`я, а як тільки з`явилась така можливість, одразу ж її подав.
Вказує, що при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. 22, 23, 33 КУпАП, а саме характер вчиненого правопорушення, особи винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність. 
Стверджує, що у нього не було умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації, особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, та сталося таке через не залежні від нього об`єктивні причини, а саме: постійні обстріли місця мого перебування на той період, перебування на станції метрополітену, гостре ускладнення поперекового остеохондрозу.
Підсумовує, що свою провину у несвоєчасному поданні декларації визнає повністю, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до правопорушень, пов`язаних з корупцією, обставини, за яких було вчинене дане правопорушення, зокрема те, що його дії не завдали збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам, незначною тривалістю правопорушення, відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, дане правопорушення вчинене вперше і мети приховати свій матеріальний стан у нього не було, жодних зауважень по змісту декларації не надходило, тому просить застосувати положення ст. 22 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та прокурор Гринишин Л.М.
Даценко С.С. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив скасувати постанову судді, закрити провадження по справі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила постанову судді залишити без змін. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та прокурора, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, встановлено, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність.
Склад такого адміністративного правопорушення є формальним, для встановлення ознак складу необхідно підтвердження одночасно таких двох обставин - наявність факту несвоєчасного подання декларації, відсутність поважних причин щодо неподання декларації у визначений законом строк. 
Під поважними причинами необхідно розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Відповідно до протоколу №470 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 21 жовтня 2025 року (а.с. 2-6) ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме в строк до 01.04.2024 року, не подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, а фактично подав дану декларацію 04.04.2024 року, чим вчинив чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією є 04.04.2024 року. 
Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є юридична адреса Коломийської міської ради: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Михайла Грушевського, буд. 1.
Моментом виявлення правопорушення є дата, коли особа, яка вправі складати адміністративний протокол, оцінюючи зібрані докази, доходить висновку про наявність чи відсутність складу правопорушення. У даному, випадку датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу.
Згідно з копією Розпорядження міського голови м. Коломия Б.Станіславського № 655 від 08 липня 2022 року (а.с. 11) призначено ОСОБА_1 з 11 липня 2022 року на посаду заступника начальника управління - начальника відділу внутрішнього аудиту управління фінансів і внутрішнього аудиту міської ради з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Згідно з копією Розпорядження міського голови м. Коломия Б.Станіславського №1009 від 31 жовтня 2022 року (а.с. 12) звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника відділу внутрішнього аудиту управління фінансів і внутрішнього аудиту міської ради 01 листопада 2022 року.
Згідно з копією Розпорядження міського голови м. Коломия Б.Станіславського №1012 від 01 листопада 2022 року (а.с. 13) призначено ОСОБА_1 з 02 листопада 2022 року на посаду заступника начальника управління фінансів і внутрішнього аудиту міської ради строково, до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не пізніше дванадцяти місячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.
Згідно з копією Розпорядження міського голови м. Коломия Б.Станіславського №1236 від 26 грудня 2022 року (а.с. 13) звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління фінансів і внутрішнього аудиту міської ради 06 січня 2023 року згідно з поданою заявою відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпПУ, за угодою сторін.
За змістом п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Таким чином, ОСОБА_1 у відповідності до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» відноситься до суб`єктів відповідальності, на яких поширюється дія цього Закону, і згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Твердження апелянта про відсутність умислу в його діях не підставою для скасування судового рішення, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені ним обставини не звільняли його від обов`язку виконання вимог Закону стосовно своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При вирішенні питання про накладення стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.
Згідно з положеннями ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначними є такі адміністративні правопорушення, які не мають ознак суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.
При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких є необхідною умовою визнання правопорушення малозначним, а також застережень щодо неможливості застосування цієї норми до окремих складів адміністративних правопорушень.
В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Вважаю, що адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією за обставин вчинення, які встановлені оскаржуваним судовим рішення, неможливо визнати малозначним та звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та свою вину визнав.
Так, накладаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.
З огляду на наведене, оскаржена постанова винесена з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому її необхідно залишити без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло