ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/564/24  Номер провадження 22-ц/814/348/26	Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Чумак О.В.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного сільськогосподарського підприємства "Святослав" адвоката Іванової Олени Ігорівни
на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року, ухвалене суддею Мальцевим С.О. 
по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Святослав" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та повернення її власнику 

В С Т А Н О В И В:
У червні 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Сідько С.І., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні належної йому земельною ділянкою, загальною площею 3,6814 гa, кадастровий номер 5322281500:00:002:0152, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорублівської (Ковалевської) сільської ради Полтавського району Полтавської області, шляхом витребування її від Приватного сільськогосподарського підприємства "Святослав" та повернення даної земельної ділянки власнику ОСОБА_1 . 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 144079 від 25.01.2006 року належить на праві приватної власності вищевказана земельна ділянка. Дана земельна ділянка знаходилася у користуванні ПСП «Святослав», на підставі договору оренди землі укладеного 27.09.2007 року, зареєстрованого 25.01.2008, та додаткової угоди до договору оренди землі від 23.09.2015, реєстрація речового права відбулася 03.02.2017 року. Строк дії договору оренди землі закінчився 03.02.2024. 
Позивачем на адресу відповідача 09.01.2023 було надіслано лист-повідомлення про небажання поновлювати угоди щодо оренди землі, однак у відповіді вих. № 17/01 від 17.01.2023 ПСП «Святослав» відмовився повертати земельну ділянку, посилаючись на п. 8 додаткової угоди, мотивуючи пропуском позивачем строків на надання письмових заперечень щодо пролонгації договору. Заперечення щодо пролонгації укладеного договору були надіслані позивачем завчасно, враховуючи той факт, що реєстрація речового права відбулася 03.02.2017. 
Повторно 24.01.2023 на адресу ПСП «Святослав» була надіслана претензія про небажання продовжувати орендні відносини з відповідачем, однак згідно відповіді на претензію надійшло заперечнння щодо повернення земельної ділянки, спірна земельна ділянка ОСОБА_1 передана не була. 
Позивач вважає, що його права, як власника земельної ділянки, порушено та досудове врегулювання спору результатів не дало, а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Святослав" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та повернення її власнику задоволено.
Усунуто перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 3,6814 га, кадастровий номер 5322281500:00:002:0152, яка розташована на території Великорублівської (Ковалевської) сільської ради Полтавського району Полтавської області, шляхом витребування її від Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» та повернення даної земельної ділянки власнику ОСОБА_1 .
Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17000 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача без належних на те правових підстав, що свідчить про доведеність та обгрунтованість позовних вимог. 
Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила представник Приватного сільськогосподарського підприємства "Святослав" адвокат Іванова О.І., просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у відповідача права оренди спірної земельної ділянки, оскільки державну реєстрацію права оренди земельної ділянки зареєстровано 14.02.2017, станом на день ухвалення рішення такий запис не вилучено з Державного реєстру речових прав.
Зазначає, що відлік строку дії договору оренди почався саме з 25.01.2008, автоматична пролонгація договору здійснювалася кожні 7 років, при цьому позивачем не подавалися заперечення чи претензії щодо продовження строку дії договору. Відтак, строк дії договору оренди закінчиться 25.01.2029.
Наголошує, що сторони при укладенні договору досягли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема визначили порядок та умови поновлення договору, а тому відповідач є законним користувачем земельної ділянки та має право нею користуватися до закінчення строку дії договору до 25.01.2029.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Сідько С.І. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість, а апеляційну скаргу без задоволення.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Сідько С.І. та представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» адвоката Іванової О.І. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,6814 га, кадастровий номер 5322281500:00:002:0152, яка розташована на території Великорублівської (Ковалевської) сільської ради Полтавського району Полтавської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 144079 від 25.01.2006 року(т. 1, а.с. 13).
27 вересня 2007 року між ПСП «Святослав» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку. Згідно п. 8 договір укладено строком на десять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмого орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до прикінцевих положень цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (т. 1, а.с. 10-11).
Вказана земельна ділянка передана орендарю, що підтверджується актом приймання передачі об`єкта (земельної ділянки) в оренду від 27.09.2007 (т. 1, а.с. 12). 
23 вересня 2015 року ПСП «Святослав» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до договору оренди землі від 27.09.2007, що зареєстрований 25.01.2008, відповідно до п. 36 Договору оренди землі від 27.09.2007 сторони домовились внести зміни до договору оренди землі, а саме викласти його у новій редакції, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,6814 га, кадастровий номер 5322281500:00:002:0152, договір укладено на 7 (сім) років з правом пролонгації, також змінилася назва документа Договір оренди земельної ділянки № 23 (далі договір). Згідно з п. 43 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами строком на 7 (сім) років (т. 1, а.с. 20-22).
Державна реєстрація права оренди земельної ділянки здійснена 03.02.2017 державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційна служба» Оржицької районної ради Полтавської області Казаком М.В., номер запису про інше речове право 18933580, підставою виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 27.09.2007, додаткова угода до договору оренди від 23.09.2015, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП «Святослав», строк дії 7 (сім) років (т. 1, а.с. 14).
У листі-повідомленні від 09.01.2023, адресованому ПСП «Святослав», ОСОБА_1 повідомив, що строк дії договору оренди землі від 27.09.2007 закінчився ще 23 вересня 2022 року, що відповідно до п. 37 договору, є підставою для його припинення. Вказав, що у визначений п. 8 Додаткової угоди до договору оренди землі від орендодавця не надходило письмове повідомлення про продовження дії договору. Зазначив, що він не бажає поновлювати дію договору і має намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку. (т. 1, а.с. 23).
ПСП «Святослав» розглянуло лист-повідомлення ОСОБА_1 від 09.01.2023, та повідомило орендодавця листом №17/01 від 17.01.2023, про те, що умовами Додаткової угоди від 23.09.2015 до договору оренди землі від 27.09.2007 передбачено, що ОСОБА_1 , як орендодавець, мав надати письмові заперечення щодо продовження строку дії договору у термін до 25.01.2022, а тому даний лист-повідомлення було направлено із пропуском передбаченого договором строку, у зв`язку з чим строк дії дійсного договору поновлено на той самий строк автоматично. Строк дії договору оренди землі від 27.09.2007 закінчиться 25.01.2029. Станом на 17.01.2023 ПСП «Святослав» на законних підставах користується земельною ділянкою, яка передана в оренду (т. 1, а.с. 24).
24 січня 2023 року ОСОБА_1 направив до ПСП «Святослав» претензію про небажання поновлювати дію договору оренди землі (т. 1, а.с. 26).
ПСП «Святослав» надало відповідь на претензію орендодавця за вих. № 0202/3 від 02.02.2023 про законність підстав користування земельною ділянкою позивача, з огляду на автоматичне продовження дії договору оренди землі (т. 1, а.с. 27).
Місцевим судом враховано, що право ПСП «Святослав» на оренду земельної ділянки загальною площею 3,6814 га, кадастровий номер 5322281500:00:002:0152, виникло на підставі договору оренди землі від 27.09.2007, який зареєстрований 25 січня 2008 року.
Додатковою угодою про внесення змін до договору оренди землі від 23.09.2015 строк оренди, що визначався основним договором, змінено на 7 (сім) років.
03.02.2017 ПСП «Святослав» зареєструвало речове право (право оренди) на земельну ділянку позивача відповідно до норм законодавства на підставі чинного договору оренди землі та додаткової угоди про внесення змін до цього договору.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 27.09.2007 (з урахуванням додаткової угоди від 23.09.2015) почався з 25 січня 2008 року, після закінчення дії вказаного договору орендар мав право на поновлення договору на новий строк, а саме до 25.01.2015 та до 25.01.2022.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не реалізував своє право на поновлення договору оренди землі та не підтвердив факт поновлення договору у порядку, встановленому статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 нової редакції договору оренди землі, тому спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача без достатніх правових підстав та порушене право позивача на володіння та користування власним майном підлягає судовому захисту.
Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до положень частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 319, 321 ЦК України, згідно яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За змістом частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як передбачено статтею 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
За змістом частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі».
Статтею 13 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону «Про оренду землі»).
Статтею 33 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» у редакції, що діяла на час укладення між сторонами договору оренди земельної ділянки № 150 від 06.10.2015, було передбачено право орендаря на поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, за умов відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. У такому разі вимагалось обов`язкове укладення у місячний строк додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Таким чином, реалізація переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20), а також у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 605/653/18 (провадження № 61-141св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 605/658/18 (провадження № 61-189св20) та від 19 травня 2021 року у справі № 605/661/18 (провадження № 61-127св20), в яких зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах; переважне право орендаря буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
У постанові від 19 грудня 2024 року у справі № 604/424/23 Верховний Суд дійшов висновку, що порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
У такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.
У п. 8 Додаткової угоди від 23.09.2015 до договору оренди землі від 27.09.2007, який зареєстрований за № 040854500256 від 25.01.2008, сторони погодили, що договір укладено на 7 років з правом пролонгації. Після закінчення строку договору орендар має право поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності повідомлення орендаря і письмових заперечень орендодавця щодо продовження строку дії договору строк дії дійсного договору підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення орендарем ПСП «Святослав» письмового повідомлення орендодавцю ОСОБА_1 про продовження дії договору оренди землі, а також доказів укладення між сторонами додаткової угоди до договору оренди землі щодо строку його дії, тому доводи апеляційної скарги про продовження договору до 25.01.2029 є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Приватного сільськогосподарського підприємства "Святослав" адвоката Іванової Олени Ігорвіни залишити без задоволення.
Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця 

Л.І. Пилипчук