Дата документу 29.01.2026	Справа № 554/2127/25	
 	Провадження № 2/554/1451/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 року м. Полтава
Шевченківського районний суд м.Полтави в складі суду :
судді Блажко І.О.
при секретарі Переваловій А.С.
з участю представника відповідача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В якій прохав: визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 13/25 часток земельної ділянки загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтуванні позову зазначив, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що слідує із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 21.09.2021 Шевченківським ВДРАЦС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Спадщину, яка відкрилася після смерті матері, позивач, ОСОБА_2 , як її син і спадкоємець за законом першої черги, прийняв у встановленому законом ч.ч 4, 3 ст.1268 ЦК України порядку, оскільки постійно проживав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час її смерті в житловому будинку що АДРЕСА_1 . Факт родинних відносин між ними, що позивач, ОСОБА_2 дійсно є сином ОСОБА_4 , підтверджується (повторним) свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 07.12.2023 Шевченківським ВДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління
Міністерства юстиції. Спадкова справа N?102/2022 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена 22.06.2022 на підставі заяви позивача, ОСОБА_2 про прийняття спадщини, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ Першої Полтавської державної нотаріальної контори 22.06.2022 за порядковим №224. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Заповіту ОСОБА_4 не залишила. Чоловік ОСОБА_4 , батько позивача - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує із свідоцтва про його смерть. 06 лютого 2025 року представник позивача Кугай Т.О., яка діє на підставі довіреності, посвідченої ПН Полтавського районного нотарільного округу Рой Т.В. 16.02.2024 за реєстровим номером №589, звернулась до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що лишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_4 , а саме: - 13/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 ; частка земельної ділянки площею 0,0933 га, кадастровий номер 5310137000:18:004:0185, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 06 лютого 2025 року Кізіма В.В., державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори було видано позивачеві ОСОБА_2 , свідоцтво про
право на спадщину за законом на 13/25 часток житлового
будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №3-56, та зареєстроване нею ж на підставі цього свідоцтва 06.02.2025 в Державному реєстрі речових прав право власності на це нерухоме майно, номер відомостей про речове право: 58377845. Для оформлення своїх спадкових прав на частку земельної ділянки позивачем було подано нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №741277, виданий виконавчим комітетом Октябрської районної в м.Полтаві ради 03.09.2010; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, створений за допомогою програмного забезпечення НВ-0003075042024 від 13.12.2024, в яких зазначена спільна сумісна власність на земельну ділянку померлої ОСОБА_4 та співвласника – ОСОБА_3 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2025 N?216/02-31  ОСОБА_6 , державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори, відмовлено позивачу, ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0933 га, кадастровий номер:5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована  за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що з поданих документів вбачається, що зазначені вище земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та співвласника ОСОБА_3 , частки яких не визначені. Тому немає можливості встановити, хто з них та в яких частках (в простих арифметичних дробах) є власниками вищевказаної земельної ділянки, в зв?язку з чим неможливо встановити склад спадкового майна. Одночасно нотаріус роз?яснила, що відповідно до ст.4 ЦПК України для вирішення питання про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало померлій матері позивача ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, позивач може звернутися з позовом до суду. У зв?язку з цим, ОСОБА_2 змушений звернутися до суду з цим позовом, оскільки позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ про право на спадкове майно впозасудовому порядку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Право власності, як і будь-яке інше суб?єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів, конкретних життевих обставин, в якими закон пов?язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Статтею 87 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку, а саме: а) при добровільному об?єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при набутті у спільну часткову власність вемельної ділянки за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку; г) за рішенням суду; г) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумірній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.ч.1,4 статті 120 ЗК України в редакції чинній на час набуття спадкодавцем ОСОБА_4 присадибної земельної ділянки у спільну сумісну власність було передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розтащовані ці об?єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Розмір часток співвласників у праві спільної власності не визначений. Нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 835 561,31 грн., що слідує із Витягу N?HB-5300455762025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованим 12.02.2025. Наразі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві приватної спільної часткової власності за двома особами: 13/25 часток - за ним, позивачем ОСОБА_2 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: 3-56, виданого 06.02.2025 Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого 06.02.2025 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право:58377845; 12/25 часток - за відповідачкою ОСОБА_3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.10.2003, виданого Першою Полтавською державною нотаріальною конторою за реєстровим N?1-2393, зареєстрованого 30.10.2003 Полтавським БТІ та записаного у реєстрову книгу №58 за реєстровим N?5. На час отримання в спільну сумісну власність присадибної земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки відповідачки ОСОБА_3 , яка є співвласником розташованого за цією адресою житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в праві спільної часткової власності на цей будинок був таким самим, як і на теперішній час, і становив 12/25 часток. Частка померлої ОСОБА_4 , в праві приватної спільної часткової власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що на той час становила 13/25 часток, перейшла в порядку спадкування за законом до її спадкоємця, позивача ОСОБА_2 , в такому ж розмірі. Тому вважає, що, визначаючи розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельні ділянки, зокрема і його спадкодавця ОСОБА_4 , слід виходити з розміру часток співвласників у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що на ній розташований на час виникнення права спільної власності на земельну ділянку, а саме: ОСОБА_4 - 13/25 часток; ОСОБА_3 - 12/25 часток. Таким чином, необхідно визначати частки співвласників присадибної земельної ділянки в таких же розмірах: ОСОБА_4 - 13/25 часток, ОСОБА_3 - 12/25 часток. З цих підстав після смерті ОСОБА_4 спадщина відкрилася на 13/25 часток земельної ділянки загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які і становлять склад її спадкового майна, що успадковане ним, позивачем ОСОБА_2 . Враховуючи відсутність реєстрації права власності ОСОБА_4 на визначену частку спільного майна (присадибної земельної ділянки), позивач позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадшину на це майно в позасудовому порядку  і прохає суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 13/25 часток вищевказаної земельної філянки. Ціна позову, виходячи з нормативної грошової оцінки 13/25 частки спірної земельної ділянки, становить 434491,88 грн. (із розрахунку: 835561,31 грн.х13/25=434491,88 грн.). Попередній (орієнтовний) розрахунок суми, судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв?язку із розглядом справи складається із витрат, понесених позивачем ОСОБА_2 , з оплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви в розмірі 4 344,92 грн., згідно квитанції про сплату судового збору.
05.03.2025 ухвалою судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави (Сініцин Е.М.) відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.04.2025 о 10.30 годин. В підготовче судове засідання викликано учасників справи. 
13.05.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави (суддя Сініцин Е.М.) закрито підготовче провадження у цивільній справі №554/2127/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2025 на 14.00 годин. 
13.05.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кабальського Р.О. надійшов відзив на позовну заяву. В котрому зазначали, що позовні вимоги до ОСОБА_3 є не обґрунтованими, а позовна заява такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю спору про право та порушення прав зі сторони ОСОБА_3 , та, відповідно, неналежним визначенням відповідача за позовом. 14 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №450/3887/19, провадження №61-2336св22 (ЄДРСРУ № 107354529) досліджував питання щодо визначення відповідачів у справі про визнання права власності в порядку спадкування. Так, у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 в справі №265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 в справі №759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) та ін. Відтак, відповідач – це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач – це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі – належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Таким чином, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена 19.01.2022 Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №280/4/18, провадження № 61-403св19 (ЄДРСРУ № 102765474). Так, як вбачається з тексту позовної заяви, заявлених позовних вимог та доданих матеріалів, предметом позову позовом ОСОБА_2 є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Підставою заявленої вимогу є родинні відносини (сина та матері) позивача з померлою ОСОБА_4 . З огляду на це вважаючи за необхідне звернути увагу суду на те, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем за померлою ОСОБА_4 , а також не має родинних відносин з останньою. ОСОБА_3  жодним чином не порушила чи не оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. У ОСОБА_3 відсутні спори про право з позивачем –  ОСОБА_2 . Та обставина, що ОСОБА_3 володіє визначеною часткою у майні, може бути підставою для майбутнього (але не обов`язкового) спору про визначення часток або про поділ спільного майна. Проте такому позову неодмінно має передувати визначення того, хто саме є власником частки майна за померлою ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_3 не претендує на це майно, та не є спадкоємницею за померлою. З огляду на це, ОСОБА_3 може мати процесуальний статус третьої особи без самостійних вимог (на стороні позивача), проте жодним чином не статус відповідача за позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до правових позицій Верховного Суду: Суд зазначив, що інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність виникає внаслідок відсутності спадкоємців або неприйняття ними спадщини. Орган місцевого самоврядування має право звертатися до суду із заявами про визнання спадщини відумерлою та оформляти право власності на таке майно (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15 (провадження №14-190цс20). Суд підкреслив, що у разі відсутності спадкоємців або неприйняття ними спадщини, у територіальної громади виникає інтерес щодо переходу спадкового майна у власність громади. Орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №521/2553/19). Суд зазначив, що орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем, але у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 320/10856/18). З огляду на зазначене, орган місцевого самоврядування виступає належним відповідачем у справах про визнання права власності у порядку спадкування, коли відсутні спадкоємці або вони не прийняли спадщину. У таких випадках територіальна громада має правовий інтерес щодо визнання спадщини відумерлою та набуття права власності на неї.Разом з тим суд не повинен самостійно замінювати відповідача без ініціативи позивача – принцип диспозитивності (Постанова Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №753/10318/17).Суд не має права змінювати відповідача за власною ініціативою (Постанова Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №686/10162/15-ц). Відповідно до правової позиції у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №359/1203/16-ц): «Заміну неналежного відповідача суд може здійснити лише за заявою позивача. Без такого клопотання – позов підлягає відмові».Постанова Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 521/18293/16-ц: «Факт того, що відповідач не має юридичного зв`язку з предметом спору, не дає суду права самостійно змінювати відповідача. У такому разі суд відмовляє в задоволенні позову».Постанова Верховного Суду від 09.12.2020 у справі № 758/10978/17: «Суд має право звернути увагу позивача на можливість заміни неналежного відповідача, однак не може зробити цього з власної ініціативи». На підставі викладеного вище, прохали суд відмовити у повному обсязі у задоволені вимог ОСОБА_2 за позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.
31.07.2025 позивач ОСОБА_2 надіслав до суду заяву. В якій прохав : передати цивільну справу N?554/2127/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме - на 13/25 часток земельної ділянки загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для повторного
автоматизованого розподілу справ та передачі її для розгляду іншому судді.
Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду міста Полтави Оленою Загорулько від 24.10.2025 №1066 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» вказано : призначити повторний автоматичний розподіл справи №554/2127/25 (провадження №2/554/2329/2025), у зв`язку з клопотанням позивача щодо повторного автоматизованого розподілу справи з метою забезпечення своєчасного та ефективного судового розгляду справи, а також у зв`язку з тим, що суддя часто перебував на лікарняних, а також тривалий час у щорічних відпустках, крім того, суддею подана заява про відставку до ВРП, яка на даний час не розглянута.
24.10.2025 в провадження судді Шевченківського районного суду міста Полтави Блажко І.О. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 розподілена цивільна справа №554/2127/25. 
27.10.2025 канцелярією суду через контрольний журнал передачі справ судді Блажко І.О. передано цивільну справу №554/2127/25 (провадження №2/554/2329/2025).
28.10.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави (Блажко І.О.) прийнято цивільну справу №554/2127/25 до розгляду. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Повторне підготовче провадження призначено на 27.11.2025 о 09.00 годині у приміщенні Шевченківського районногосуду міста Полтава. Викликано у судове засідання учасників справи : позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача адвоката Кабальського Р.О., представника третьої особи – Першої Полтавської державної нотаріальної контори.
09.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від позивача ОСОБА_2 . Ознайомившись 04.12.2025 з відзивом представника відповідачки  ОСОБА_3 адвоката Кабальського Р.О. на позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Полтавська державна нотаріальна контора - про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, подаю суду відповідь на цей відзив, який вважає безпідставним і необґрунтованим. Вважає, що ним правильно обрано спосіб захисту свого порушеного права та пред?явлено позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно в порядку  спадкування - визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 13/25 (тринадцять двадцять п?ятих) часток земельної ділянки загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та правильно визначено належного відповідача за його позовом, яким є саме ОСОБА_3 , як співвласниця цієї спірної присадибної земельної ділянки, що наразі зареєстрована у встановленому законом порядку на праві спільної сумісної власності за нею, ОСОБА_3 та померлою матір?ю позивача ОСОБА_4 . Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства е справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необгрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 у справі N?761/42030/21 (провадження N?61-
12101св23). Оцінюючи належність обраного способу захисту та обгрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення. забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі N923/364/19 та від 16.06.2020 у справі N? 904/1221/19. У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі N? 500/504/17 зазначено, що суб?єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв?язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв?язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Верховний Суд у Постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі
N?752/9653/20 та в Постанові КЦС ВС від 14.08.2024 у справі N?522/3974/20 висловив наступну правову позицію щодо визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на майно за померлим та щодо належності способу захисту, згідно якої визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності є неналежним способом захисту своїх прав з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству. Визначення судом частки співласника у праві спільної власності на майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст.16 ЦК України. З урахуванням вище вказаних правових позицій, висловлених Верховним Судом, за обставин цієї справи належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) в порядку спадкування. Тому саме такі позовні вимоги і були заявлені ним, позивачем ОСОБА_2 . Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах про визнання за спадкоємцем права власності на частину земельної ділянки, що була у спільній сумісній власності спадкодавця, належними відповідачами с інші співвласники цієї ділянки, а також інші спадкоємці спадкодавця, які можуть претендувати на частку, якщо вони прийняли спадщину або є спадкоємцями за законом.
Якщо спадкоємець фактично вступив у володіння, але не має свідоцтва, відповідачем може
Визначення судом частки співласника у спорі спільної власності на майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст.16 ЦК України. З урахуванням вище вказаних правових позицій, висловлених Верховним Судом, за обставин цієї справи належним способом захисту порушеного права є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) в порядку спадкування. Тому саме такі позовні вимоги і були заявлені ним, позивачем ОСОБА_2 . Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст. 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб?єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв?язку з позовною вимогою, яка пред?являється до нього. У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі N?304/284/18 (провадження N? 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Близькі за змістом висновки сформульовані також у п.7, 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі N910/17792/17, від 09.01.2023 в справі N?402/586/17. У постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі N?761/23904/19 (провадження N? 61-9953в20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов?язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб?єктний склад.
У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 в справі N?265/6868/16-4
(провадження N? 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права
власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Отже, орган місцевого самоврядування є належним відповідачем лише у випадку відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, у випадку усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, що дає йому право в подальшому звертатися до суду з вимогою про визнання такої спадщини відмерлою. У справах про визнання за спадкоємцем права власності на частину земельної ділянки, що була у спільній сумісній власності спадкодавця, належними відповідачами с інші співвласники цієї ділянки, а також інші спадкоємці спадкодавця, які можуть претендувати на частку, якщо вони прийняли спадщину або є спадкоємцями за законом. Якщо спадкоємець фактично вступив у володіння, але не має свідоцтва, відповідачем може бути той, хто оскаржує право, але загалом це інші особи, які мають право на цю земельну ділянку або її частку. Тобто, позов подається як до належних відповідачів до тих осіб, хто має права на спірну земельну ділянку як спільний власник або як інший спадкоємець. Спадщину своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , він, позивач ОСОБА_2 , прийняв у встановленому законом порядку, як її єдиний спадкоємець за законом першої черги, і 06.02.2025 ОСОБА_6 , державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори йому видане свідоцтво про право на її спадщину за законом на 13/25 часток жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 на спірній присадибній земельній ділянці, що належить на праві спільної сумісної власності померлій ОСОБА_4 та співвласниці ОСОБА_3 . Заповіту померла ОСОБА_4 не залишила, інші особи, які прийняли її спадщину, відмовилися від неї, чи претендують на неї відсутні. За таких обставин у органу місцевого самоврядування відсутні передбачені законом підстави для пред?явлення до суду вимоги про визнання відмерлою спадщини, яка відкрилася після померлої ОСОБА_4 . Права власності на спірну присадибну земельну ділянку орган місцевого самоврядування також не має. Тому у справі за його позовом відсутні підстави для залучення органу місцевого самоврядування - Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради до участі у справі у якості співвідповідача, оскільки рішення у справі ніяким чином не стосується і не вплине на його права, інтереси та обов?язки. Пред?явлені ним у цій справі позовні вимоги безпосередньо стосуються прав, інтересів та обов?язків ОСОБА_3 , яка є єдиним належним відповідачем у справі як співвласниця присадибної земельної ділянки, що належить їй та померлій спадкодавцю ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, та яка має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. У даному випадку має місце вирішення спору щодо права його, позивача ОСОБА_2 , як єдиного спадкоємця і правонаступника померлої ОСОБА_4 , та відповідачки ОСОБА_3 як співвласників на частку присадибної земельної ділянки, яка наразі перебуває у спільній сумісній власності, а не вирішення спору кількох різних спадкоємців щодо одного і того ж спірного спадкового майна. Тому ці позовні вимоги не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останню не було б залучено відповідачем, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені. Також не заслуговує на увагу посилання у відзиві як на додаткову підставу для відмови в задоволенні моїх позовних вимог на відсутність спору між ним і ОСОБА_3 щодо його права на спадкування після померлої матері частини присадибної земельної ділянки. Саме по собі невизнання нею з надуманих підстав його законних позовних вимог свідчить про протилежне. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Тому відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку правовстановлюючого документу про право власності на нерухоме майно, позбавляє особу можливості розпорядитися цим майном. Враховуючи відсутність реєстрації права власності ОСОБА_4 на визначену частку спільного майна (присадибної земельної ділянки), яка перебуває в спільній власності ОСОБА_4 та співвласника ОСОБА_3 , частки яких не визначені. Позивач позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину на це майно в позасудовому порядку. У зв?язку з цим, позивач змушений був звернутися до суду з позовом, оскільки позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ про своє право на спадкове майно в позасудовому порядку. На підставі наведеного, вважає, що доводи представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кабальського Р.О. про необгрунтованість позовних вимог та про те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі, викладені ним у відзиві на мій позов, є помилковими, бо грунтуються на неправильній оцінці як вимог норм матеріального і процесуального права. що підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин, так і змісту правових позицій Верховного Суду, на які він посилається у відзиві, що не спростовують законності і обгрунтованості позовних вимог, а навпаки підтверджують їх. Керуючись ст.179 ЦПК України, прохає суд при вирішенні спору по суті: взяти до уваги і врахувати відповідь на відзив на позов представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кабальського Р.О., яку залучити до матеріалів цивільної справи, визнавши поважною причину неподання її ним до суду у строк до 21.11.2025, визначений ухвалою суду від 28.10.2025, оскільки зі змістом відзиву позивач ознайомився лише 04.12.2025, а раніше засобами поштового зв?язку його копії не отримував. Прохає позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 13/25 (тринадцять двадцять п?ятих) часток земельної ділянки загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 .
25.12.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави закрито підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Призначено розгляд справи по суті в Шевченківському районному суді міста Полтави на 15.30 годин на 29.01.2026, викликано у судове засідання учасників процесу : позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи.
29.01.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кабальського Р.О. В котрих зазначено, що у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву наголошується на тому, що позивач безпідставно обрав ОСОБА_3 як відповідача у справі, при тому, що позовна вимога (обраний спосіб захисту) сформульована як визнання права власності в опрядку спадкування за законом після померлої матері. З огляду на те, що ОСОБА_3 не мала жодних родинних відносин з померлою особою (матір`ю позивача), у відзиві на позовну заяву наголошувалося на тому, що остання не може бути належним відповідачем у спадковому спорі – за вимогою визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої матері. При цьому відповідачем взагалі не висловлювалося жодних суджень відносно способу захисту своїх прав, обраних позивачем . ОСОБА_3 не є учасником правовідносин щодо спадкування майна позивачем за померлою матір`ю, оскільки не мала жодних родинних відносин з померлою та не претендує на майно померлої особи в порядку спадкування (зокрема за законом). Та обставина, що ОСОБА_3 є співвласницею майна з померлою особою, не означає наявність спору в порядку спадування з позивачем, як потенційним спадкоємцем. ОСОБА_2 має спочатку набути права вланості в порядку спадкування за матір`ю, а потім, як власник майна, ініціювати спір з ОСОБА_3 , у випадку його наявності. Позивачем не правильно визначено відповідача з огляду на обраний спосіб захисту, атому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлений. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 , за ордером адвокат Кабальський Р.О. проти позовних вимог заперечував у повному обсязі та прохав відмовити у задоволені позову, надавши пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву та додаткових поясненнях.
В судове засідання представник Першої Полтавської держаної нотаріальної контори не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлені. Надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представник, зазначивши, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. 
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією : свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , актовий запис №1522, зареєстроване та видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного отану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 21 вересня 2021 року.
Спадщину, яка відкрилася після смерті матері, позивач, ОСОБА_2 , як її син і спадкоємець за законом першої черги, прийняв у встановленому законом ч.ч 4, 3 ст.1268 ЦК України порядку, оскільки постійно проживав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час її смерті в житловому будинку що АДРЕСА_1 . 
Факт родинних відносин, що ОСОБА_2 дійсно є сином ОСОБА_4 , підтверджується (повторним) свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим 07.12.2023 Шевченківським ВДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №2112, зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, 07 грудня 2023 року.
Спадкова справа №102/2022 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена 22.06.2022 на підставі заяви ОСОБА_2  про прийняття спадщини, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ Першої полтавської державної нотаріальної контори 22.06.2022 за порядковим номером №224.
Чоловік ОСОБА_4 , батько позивача - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує із свідоцтва про його смерть.
06 лютого 2025 року представник ОСОБА_2 - Кугай Т.О., яка діє на підставі довіреності, посвідченої ПН Полтавського районного нотарільного округу Рой Т.В. 16.02.2024 за реєстровим номером №589, звернулась до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що лишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_4 , а саме: - 13/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 ; частка земельної ділянки площею 0,0933 га, кадастровий номер 5310137000:18:004:0185, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
06 лютого 2025 року Кізіма В.В., державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори було видано позивачеві ОСОБА_2 , свідоцтво про
право на спадщину за законом на 13/25 часток житлового
будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №3-56, та зареєстроване нею ж на підставі цього свідоцтва 06.02.2025 в Державному реєстрі речових прав право власності на це нерухоме майно, номер відомостей про речове право: 58377845, що підтверджується копією : Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2025, зареєстрованого за реєстровим №3-56; Витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 411782039, сформованого 06.02.2025 державним реєстратором Кізіма В.В.; технічного паспорта, на житловий будинок садибного типу, адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 16.12.2024 ПП ПБТІ
«Інвентаризатор»; Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності : ТI01:4351-8151-7485-0119.
Для оформлення своїх спадкових прав на частку земельної ділянки позивачем ОСОБА_2 було подано нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно : державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №741277, виданий виконавчим комітетом Октябрської районної в м.Полтаві ради 03.09.2010; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, створений за допомогою програмного забезпечення НВ-0003075042024 від 13.12.2024, в яких зазначена спільна сумісна власність на земельну ділянку померлої ОСОБА_4 та співвласника – ОСОБА_3 
06 лютого 2025 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2025 N?216/02-31 ОСОБА_6 , державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори, відмовлено позивачу, ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0933 га, кадастровий номер:5310137000:18:004:0185, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що з поданих документів вбачається, що зазначені вище земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та співвласника ОСОБА_3 , частки яких не визначені. Тому немає можливості встановити, хто з них та в яких частках (в простих арифметичних дробах) є власниками вищевказаної земельної ділянки, в зв?язку з чим неможливо встановити склад спадкового майна. Одночасно нотаріус роз?яснила, що відповідно до ст.4 ЦПК України для вирішення питання про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало померлій матері позивача ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, позивач може звернутися з позовом до суду.
Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Заповіту померла ОСОБА_4 не залишила. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Так, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328 ч.2, ст. 392 ЦК України).
За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна в порядку, передбаченому ст. 1217 ЦК України, тобто за заповітом або за законом.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
14 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №450/3887/19, провадження №61-2336св22 (ЄДРСРУ № 107354529) досліджував питання щодо визначення відповідачів у справі про визнання права власності в порядку спадкування. Так, у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 в справі №265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 в справі №759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) та ін.
Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Таким чином, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена 19.01.2022 Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №280/4/18, провадження №61-403св19 (ЄДРСРУ № 102765474).
Суд не повинен самостійно замінювати відповідача без ініціативи позивача – принцип диспозитивності (Постанова Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №753/10318/17). Суд не має права змінювати відповідача за власною ініціативою (Постанова Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №686/10162/15-ц). Відповідно до правової позиції у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №359/1203/16-ц): «Заміну неналежного відповідача суд може здійснити лише за заявою позивача. Без такого клопотання – позов підлягає відмові». Постанова Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 521/18293/16-ц: «Факт того, що відповідач не має юридичного зв`язку з предметом спору, не дає суду права самостійно змінювати відповідача. У такому разі суд відмовляє в задоволенні позову». Постанова Верховного Суду від 09.12.2020 у справі № 758/10978/17: «Суд має право звернути увагу позивача на можливість заміни неналежного відповідача, однак не може зробити цього з власної ініціативи».
Як вбачається з тексту позовної заяви, заявлених позовних вимог та доданих матеріалів, предметом позову позовом ОСОБА_2 є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Підставою заявленої вимогу є родинні відносини (сина та матері) позивача з померлою ОСОБА_4 . 
При цьому, відповідач ОСОБА_3 не є спадкоємцем за померлою ОСОБА_4 , а також не має родинних відносин з останньою. 
Також, ОСОБА_3 не претендує на це майно, та не є спадкоємницею за померлою.
Таким чином, ОСОБА_3 жодним чином не порушила чи не оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача щодо спадкування. У ОСОБА_3 відсутні спори про право з позивачем – ОСОБА_2 . Обставина, що ОСОБА_3 володіє визначеною часткою у майні, може бути підставою для майбутнього (але не обов`язкового) спору про визначення часток або про поділ спільного майна. Проте такому позову неодмінно має передувати визначення того, хто саме є власником частки майна за померлою ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_7 прохає визнати за ним право власності на 13/25 часток земельної ділянки в порядку спадкування за законом, але майно у спільній сумісній власності без визначення часток не може бути об`єктом визнання права власності.
На підставі викладеного, у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на нерухоме майно в порядку спадкування – відмовити, оскільки позовні вимоги до ОСОБА_3 є не обґрунтованими, а позовна заява такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю спору про право та порушення прав зі сторони ОСОБА_3 ,та, відповідно, неналежним визначенням відповідача за позовом.
Судовий збір у справі сплачений позивачем ОСОБА_2 складає 4 344 (чотири тисячі триста сорок чотири) гривні 92 (дев`яносто дві).
Відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, до закінчення судових дебатів у справі позивач, представник позивача не зробили відповідно заяву згідно до вимог до ч.8 ст.141 ЦПК України.
Судові витрати у розмірі 4 344 (чотири тисячі триста сорок чотири) гривні 92 (дев`яносто дві) копійки віднести на користь держави. 
Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 263, 350, 354 ЦПК України , суд ,-
в и р і ш и в :
У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування – відмовити.
Судові витрати у розмірі 4 344 (чотири тисячі триста сорок чотири) гривні 92 (дев`яносто дві) копійки віднести на користь держави. 
Позивач – громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою – АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач – громадянка України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою – АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Третя особа – Перша Полтавська державна нотаріальна контора, 36000, місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок №11, код ЄДРПОУ 02900156.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного тексту рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Усники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження. 
Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2026 року.

Суддя           І.О.Блажко