Справа № 450/2681/24  Провадження № 2/450/412/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:  
головуючого - судді    Мельничук І. І.
секретаря судового засідання  Дикої О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, 

в с т а н о в и в :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, в якому позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтовування позову покликається на те, що позивач ОСОБА_2 на законних підставах вселилася та користується квартирою АДРЕСА_1 на підставі ордера № 162, виданого відповідно до рішення виконкому Давидівської сільської ради від 10.03.1980 року. Квартира належить до житлового фонду та не приватизована, перебуває на балансі КП «Давидівське». У спірному житловому приміщенні зареєстровані та фактично проживають позивач і члени її сім`ї, тоді як відповідач ОСОБА_3 , який є сином позивача та зареєстрований у квартирі як член сім`ї наймача, фактично не проживає у ній понад 20 років. Встановлено, що відповідач виїхав на постійні заробітки за кордон, тривалий час не підтримує зв`язку з родиною, місце його проживання є невідомим, участі в утриманні житла не бере, комунальні платежі не сплачує, особистих речей у квартирі не має та інтересу до користування житлом не виявляє. Позивач та інші члени сім`ї не чинили відповідачу перешкод у користуванні житловим приміщенням. Водночас формальна реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості реалізувати свої житлові права, зокрема отримувати житлову субсидію та здійснити приватизацію квартири. Факт тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації без поважних причин підтверджується актами обстеження фактичного проживання від 16.08.2023 року, 08.10.2023 року, 18.01.2024 року та 13.03.2024 року. Будь-яких доказів наявності поважних причин відсутності чи домовленостей про збереження за відповідачем права користування житлом не встановлено. З урахуванням вимог статей 71, 72 Житлового кодексу України, а також правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.05.2021 року у справі № 759/19579/19, позивач вважає, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю понад встановлений законом строк без поважних причин. При цьому зазначається, що правонаступником позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка проживає у спірній квартирі, є членом сім`ї наймача та продовжує відстоювати порушені житлові права у даному спорі
Ухвалою від 14.06.2024 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.05.2025 року постановлено залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, правонаступника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
А також, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.05.2025 року справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача – адвокат Чубик Б. Г., однак останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задоволити.
Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляд справи. Відзиву на позовну заяву та пояснень третіх осіб на адресу суду не надходило. Заяв про відкладення розгляд справи чи розгляд справи у їх відсутності відповідач та треті особи у матеріалах справи немає.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому Давидівської сільської Ради народних депутатів від 10.03.1980 р., ОСОБА_2 отримала ордер № 162 на право заняття 5 кімнат квартири АДРЕСА_1 . На зворотньому боці ордера перелічено склад сім`ї, а саме: ОСОБА_2 – основ. кварт., ОСОБА_10 – чоловік, ОСОБА_11 – син, ОСОБА_3 – син, ОСОБА_12 – дочка, ОСОБА_13 – дочка, ОСОБА_3 – дочка, ОСОБА_14 – дочка, ОСОБА_15 – дочка, ОСОБА_16 – син. 
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 380182225 від 26.05.2024 року,  АДРЕСА_2 , зазначена квартира не приватизована, оскільки у реєстрі відсутні будь-які відомості про право власності на нерухоме майно.
Згідно копії довідки від 03.05.2024 року, за підписом директора КП «Давидівське» М. Камінського, вбачається, що КП «Давидівське», як балансоутримувач будинку, не заперечує приватизацію квартири АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_3 згідно Рішення сесії Давидівської сільської ради передано на баланс КП «Давидівське» (Акт прийому-передачі основних засобів.). Загальна площа квартири 118,79 кв.м. Заборгованості по оплаті комунальних послуг не має.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. 
Відповідно до довідки № 256 від 18.03.2024 року, виданої Давидівською сільською радою Львівського району Львівської області, встановлено, що ОСОБА_2 фактично зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із нею проживають та зареєстровані члени сім`ї: ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_3 – син, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_5 - онука, ОСОБА_6 - неповнолітній онук, ОСОБА_8 - онук, ОСОБА_9 – онук.
Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням. 
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. 
Разом з тим, як вбачається із актів обстеження фактичного проживання від 16.08.2023 року, від 08.10.2023 року від 18.01.2024 року та від 13.03.2024 року, що перевіркою встановлено, фактично в кв. АДРЕСА_1 не проживає ОСОБА_3 (відповідач), зазначено, що особисті речі такого в приміщенні квартири не виявлено.
Як вказує позивач у своєму позові, відповідач – ОСОБА_3 на протязі останніх двадцяти років по даній адресі не проживає, оскільки виїхав на постійну роботу до росії. Приблизно останніх десять років відповідач не дає про себе знати, місце проживання його невідоме. З ніким із членів родини, які зареєстровані та проживають у даній квартирі не спілкується, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла жодної участі не бере, особистих речей у квартирі немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням члени сім?ї відповідачу не чинять. Крім цього, у зв?язку із реєстрацією відповідача, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості отримувати відповідні субсидії та приватизувати квартиру, тому позивач правомірно звертається до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що він протягом більше одного року, відповідач який, був зареєстрований як член сім`ї власника, вказаним житловим приміщенням не користується. Місце проживання відповідача не відоме, оскільки він покинув місце реєстрації більше не появляється, не проживає у ньому, своїх речей не зберігає, поштової кореспонденції не отримує, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані.
З`ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки у спірній квартирі, суд не встановив, що такі є поважними. 
За положеннями частини першої статті 71, статті 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач, який правомірно набув право користування вказаним жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та був у ньому зареєстрований, протягом тривалого часу не проживає у спірній квартирі, добровільно забрав особисті речі, не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, виїхав закордон, місце проживання якого, чи будь які інші відомості – невідомі, будь-яких договорів щодо користування будинком не існує, як і не встановлено прояви відповідачем інтересу до вказаного житла понад 1 рік, а тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останньому незручності та додаткові витрати на утримання житла. Отже, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі. 
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280, 282, 284, 288 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, – задоволити.
Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 07.11.2025 року.

Суддя	І.  І.  Мельничук