ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/497/25  Номер провадження 22-ц/814/3552/25	Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року
у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_3 .
В обґрунтування скарги зазначає, що 10.11.2015 року Машівським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку починаючи з 01.10.2015 року і до досягнення повноліття дітьми. 16.05.2019 року вказаний виконавчий лист пред`явлений до Машівського РВ ДВС ГУЮ у Полтавській області, для виконання та цієї ж дати було відкрито виконавче провадження.
У період часу, з травня 2019 року по 2020 рік проводились відрахування із заробітної плати та допомоги по безробіттю. Після 2020 року грошові кошти в рахунок сплати аліментів передавалися безпосередньо стягувачу ОСОБА_3 та всі питання вирішувалися без залучення виконавчої служби.
За вказані роки ОСОБА_3 до виконавчої служби з заявами з приводу несплати боржником аліментів чи скаргами на бездіяльність виконавчої служби щодо не стягнення грошових коштів не зверталася, оскільки відсутні претензії у неї до боржника в частині сплати аліментів.
Також у скарзі повідомлено, що у 2022 році боржник був мобілізований до Збройних сил України та оскільки він перебував у зоні бойових дій ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 доступ до Приват 24 та прохання перераховувати кошти ОСОБА_3 .
Представнику скаржника за інформацією з Машівського ВДВС та Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України стало відомо, що відсутнє виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів.
В подальшому, 06.05.2025 мамі ОСОБА_1 працівники пошти передали поштовий конверт від виконавчої служби, де вказано про необхідність боржнику з`явитися з питань примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.
Після з`ясування обставин виклику стало відомо, що після ліквідації Машівського ВДВС у 2023 році до Карлівського ВДВС було передано виконавче провадження з приводу стягнення аліментів і боржника викликають з приводу стягнення заборгованості.
08.05.2025 стягувачка не маючи претензій до боржника та за відсутності заборгованості по аліментах написала заяву про повернення виконавчого листа.
У подальшому, 03.06.2025 у мобільний застосунок Приватбанк та Райффайзенбанк скаржнику було направлено повідомлення про блокування рахунків через накладення арешту та цієї ж дати скаржник дізнався через застосунок «Дія» про те, що державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, що належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, що становить 39 453,02 грн у виконавчому провадженні №78261068 та постанову у ВП №78261066 у про арешт коштів у розмірі 369 грн, які 04.06.2025 об`єднані у зведене виконавче провадження за № 78274932.
Станом на 01.06.2025 державним виконавцем нараховано борг в сумі 397 163,57 грн та представник скаржника вважає, що нарахування такої суми боргу зумовлено саме з вини працівників органів державної виконавчої служби, оскільки по-перше, у Машівському ВДВС було повідомлено про відсутність виконавчого провадження. По-друге, після передачі виконавчого листа з Машівського до Карлівського ДВС державним виконавцем не було вжито жодних дій щодо виконання виконавчого листа, зокрема направлення викликів, запитів тощо, протягом 2 років не здійснював перевірку виконання боржником рішення. Також жодних направлень розрахунків чи викликів пов`язаних з невиконанням рішення суду боржником ОСОБА_1 від Карлівського ДВС не направлялося. З 2023 року перший виклик був направлений боржнику і отриманий 06.05.2025 року, після чого виконавчий лист був повернений стягувачу. При цьому, при стягненні виконавчого збору працівниками виконавчої служби направляються і виклики і постанови і накладаються арешти, чого не робилося при стягненні аліментів. По-третє, при зверненні стягувача до державного виконавця Філінської Я.О. остання повідомила про відсутність заборгованості та будь-яких претензій до боржника. При цьому не було стягувачці роз`яснено право написати заяву про відсутність заборгованості, а лише повідомили про можливість написання заяви про повернення виконавчого листа та при закінченні виконавчого провадження не було враховано пояснення стягувача щодо відсутності заборгованості, а було нараховано неіснуючу суму заборгованості у сумі 397 163,57 грн.
Представник скаржника також повідомила, що про наявність нарахованої заборгованості боржник дізнався вже після закінчення виконавчого провадження, коли на його рахунки було накладено арешт, через примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору.
На підставі неправомірного розрахунку заборгованості вищевказаним державним виконавцем в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 39 384,02 грн, яку вважає неправомірною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки підстави її скасування пов`язані саме з неправомірністю дій державного виконавця при здійсненні виконання виконавчого листа (а.с.1-3).
Просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. при виконанні виконавчого листа № 540/1061/15-ц, виданого 10.11.2015 Машівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми протиправною;
визнати протиправними дії старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. щодо нарахування заборгованості в сумі 397 163,57 грн на підставі виконавчого листа № 540/1061/15-ц, виданого 10.11.2015 Машівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми; 
скасувати розрахунок заборгованості від 02.06.2025 згідно виконавчого листа №540/1061/15-ц; 
скасувати постанову старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. від 02.06.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 39 384,02 грн.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. щодо нарахування 02.06.2025 року заборгованості в сумі 397 163,57 грн на підставі виконавчого листа №540/1061/15-ц, виданого 10.11.2015 Машівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми.
Розрахунок заборгованості від 02.06.2025 згідно виконавчого листа виданого 10.11.2015 року Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми скасовано.
Постанову старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. від 02.06.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 39 384,02 грн. скасовано.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржив Карлівський відділ державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.
Також апеляційну скаргу подала представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в якій просила скасувати ухвалу суду в частині відмови визнати бездіяльність державного виконавця протиправною та ухвалити нове рішення в цій частині яким вказану вимогу задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на момент винесення оскаржуваної ухвали виконавчий документ не скасований та не визнаний таким, що не підлягає виконанню. При цьому починаючи з травня 2019 року боржник був обізнаний у відкритті виконавчого провадження та обов`язку виконання рішення суду, місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. ОСОБА_1 жодного разу після настання відповідних обставин, письмово не повідомляв виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення (залучаючи квитанції про сплату аліментів), а також зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, та про зміну місця роботи. ОСОБА_3 також проігноровано частину 4 статті 19 Закону № 1404-VIII. Вважає, що заборгованість та виконавчий збір нараховувалася згідно норм чинного законодавства.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на неповне з`ясування судом обставин справи. Зазначає, що за період перебування виконавчого листа на виконанні Карлівського ВДВС виконавець маючи відомості отримання боржником доходу, не вчиняє заходів щодо звернення стягнення і в подальшому нараховувала заборгованість. Вважає, що державним виконавцем при стягненні аліментів не вчинялися всі необхідні дії, у тому числі не проводилось звернення стягнення на заробітну плату. 

Учасники справи будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Приймаючи до уваги те, що учасники справи були повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, доказів поважності причин неявки не подала, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2015 року Машівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №540/1061/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми, в якому 02.06.2025 державним виконавцем зроблена відмітка старшим державним виконавцем Філінською Я. про те, що заборгованість відсутня (а.с.10).
16.05.2019 стягувач ОСОБА_3 звернулася до Машівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №540/1061/15-ц (а.с.15).
16.05.2019 державним виконавцем Машівського РВ ДВС ГУЮ у Полтавській області Карпенко А.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №59135237 (а.с.39).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів заборгованість станом на 01.05.2019 року становила 127 278,09 грн (а.с.41).
23.05.2019 у виконавчому провадженні №59135237 державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.43,44).
23.05.2019 державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 було направлено виклик, в якому зобов`язано останнього з`явитися до виконавця 31.05.2019 на 14 год. 00 хв. щодо сплатити боргу за вищевказаним виконавчим документом або надати підтверджуючий документ про сплату (а.с.46).
Згідно з розрахунком заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.06.2019 заборгованість становила 106 464,31 грн (а.с.53,54).
13.06.2019 та 20.01.2020 року у виконавчому провадженні №59135237 державним виконавцем були також винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.56,63,64).
У подальшому державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 було направлено виклик, в якому зобов`язано останнього з`явитися до виконавця 08.08.2025 на 10 год. 00 хв. щодо сплати боргу за виконавчим документом про стягнення з нього аліментів або надання відповідних документів про сплату (а.с.16,80).
02.06.2025 старшим державним виконавцем Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вілінською Я.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі заяви стягувачки від 08.05.2025 року про повернення виконавчого листа, яка претензій щодо сплати аліментів не має (а.с.81,85).
Стягувачка надала до заяви від 08.05.2025 квитанції про сплату ОСОБА_1 коштів в рахунок аліментів (а.с.116-121).
Згідно з розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. станом на 01.06.2025 заборгованість по сплаті ОСОБА_1 аліментів складає 397 163,57 грн (а.с.11,12,82,83).
За розрахунком нарахованого виконавчого збору у виконавчому провадженні №59135237 вбачається, що сукупний розмір нарахованого виконавчого збору за період з 15.05.2019 по травень 2025 складає 39 384,02 грн та 02.06.2025 було винесено постанову про стягнення цієї суми виконавчого збору (а.с.84,87).
Постановою від 02.06.2025 державним виконавцем визначено мінімальну суму витрат виконавчого провадження №59135237 в сумі 231,00 грн (а.с.86).
03.06.2025 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно до якої вирішено накласти арешт на грошові кошти/елекронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 39 453,02 грн (а.с.13,14).
За довідкою, виданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , скаржник ОСОБА_1 07.03.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні сили України під час мобілізації та направлений до ВЧ НОМЕР_1 (а.с.8).

Суд першої інстанції при постановленні ухвали виходив з того, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, з огляду на відсутність заборгованості зі сплати аліментів за повідомленням стягувача, складено протиправно, постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 39 384,02 грн. також винесено без достатніх правових підстав, а саме без встановлення заборгованості з урахуванням сплачених платежів ОСОБА_1 , у зв`язку з чим скарга в цій частині підлягає задоволенню.
У той же час, відсутні підстави для задоволення вимоги про визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, з огляду на установлені судом обставини щодо відсутності заборгованості за вказаним виконавчим листом.

Однак колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновка виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).
Пунктом 1 частини 2 статі 18 Законом України «Про виконавче провадження» передбачено покладено на виконавця обов`язку здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом
При цьому, частина 3 вказаної стаття містить перелік дій (прав), які може вчиняти виконавець з метою належного виконання судового рішення.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зі скарги вбачається, що першочерговою вимогою є саме визнання бездіяльності протиправною, яка ґрунтується на оцінці дій державного виконавця до винесення постанов про нарахування заборгованості по сплаті аліментів та виконавчого збору, та становить самостійний предмет розгляду.
Верховний Суд у своїй постанові від 29 червня 2023 року у справі № 641/6959/20 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Здійснюючи контроль за виконанням судових рішень, суд оцінює діяння виконавця за критерієм їх відповідності законодавству, а не ефективності.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що Карлівським ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції боржника та стягувача повідомлялося про передачу виконавчого провадження для виконання вказаному ВДВС, проводився розрахунок заборгованості та здійснювалися заходи примусового виконання рішення.
Тоді як державним виконавцем у 2023 році зроблено ряд запитів, в тому числі щодо працевлаштування боржника та його перебування на військовій службі. Однак після отримання інформації про те, що ОСОБА_1 отримує дохід, а джерелом доходу є військова частина НОМЕР_2 , державний виконавець не вжив жодних заходів для примусового стягнення аліментів з доходу боржника.
Зазначена бездіяльність державного виконавця призвела до необізнаності сторін про факт перебування виконавчого провадження на виконанні Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, дискримінувала себе як орган, що має забезпечувати належне виконання судового рішення та спричинила негативні наслідки для сторін.
За вказаних обставин колегія суддів вважає помилковими висновки суду про відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця.
Разом з тим переглядаючи судове рішення в частині задоволення скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
За змістом 1 першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

  Згідно з частиною 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частиною 9 статті 71 Закону «Про виконавче провадження» передбачені дії, які має вчинити виконавець за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
У свою чергу матеріали справи не містять даних, що розрахунок заборгованості по сплаті аліментів проводився державним виконавцем кожен місяць. Також відсутні жодні дані щодо інформування стягувача про передачу виконавчого провадження для виконанняКарлівському ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та вчинення будь яких дій, що свідчили б про взаємодію державного виконавця зі сторонами виконавчого провадження.
Разом з цим, з пояснень ОСОБА_3 та наданих нею квитанцій вбачається, що боржник, не будучи проінформованим про примусове виконання рішення суду, виконував свої обов`язки щодо сплати аліменти у добровільному порядку.
Тоді як саме бездіяльність державного виконавця призвела до того, що сторони не були проінформовані про перебування виконавчих листів на виконанні у Карлівському ВДВС у Полтавському районі Полтавської області, а також про хід виконання виконавчого листа, оскільки такий в примусовому порядку по факту не виконувався.
При цьому, з копії заяви ОСОБА_3 про повернення виконавчого листа про стягнення аліментів без виконання вбачається, що претензій по сплаті аліментів станом на 08 травня 2025 року вона не має. Відповідно до відмітки на заяві вона була отримана Карлівським ВДВС у Полтавському районі Полтавської області 08 травня 2025 року.
У поясненнях, наданих суду першої інстанції, ОСОБА_3 зазначила, що боржник регулярно сплачував аліменти та заборгованість зі сплати аліментів відсутня.(а.с. 113)
У свою чергу, державний виконавець майже через місяць після отримання заяви здійснив єдиний розрахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів та розрахунок суми виконавчого збору, при цьому не врахував того факту, що стягувач не має жодних претензій щодо сплати аліментів. 
Більше того, на наступний день після визначення розміру виконавчого збору та винесення постанови про повернення виконавчого листа, відкрив виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору, арештував його кошти, та звернув стягнення на доходи. Тоді як дії щодо виконання рішення про стягнення аліментів не здійснювалися роками. 
Аналізуючи всі обставини справи, колегія суддів не може не звернути увагу на недбалу бездіяльність державного виконавця, яка по своїй суті призвела до порушення прав сторін виконавчого провадження, та як наслідок до винесення постанов, які суперечать як чинному законодавству так і моральним принципам.
За вказаних обставин, враховуючи, що при перевірці судом розміру заборгованості встановлено, що така на момент подачі ОСОБА_3 заяви про повернення виконавчого листа, відсутня, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. щодо нарахування 02.06.2025 року заборгованості в сумі 397 163,57 грн на підставі виконавчого листа №540/1061/15-ц, виданого 10.11.2015 Машівським районним судом Полтавської області, скасування розрахунку заборгованості від 02.06.2025 згідно виконавчого листа виданого 10.11.2015 року Машівським районним судом Полтавської області та постанови старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. від 02.06.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 39 384,02 грн. 

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновкупро залишення без задоволення апеляційної скарги Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . 
Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні скарги слід скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. при виконанні виконавчого листа № 540/1061/15-ц, виданого 10.11.2015 Машівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми протиправною.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – залишити без задоволення.

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні скарги скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Карлівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філінської Я.О. при виконанні виконавчого листа № 540/1061/15-ц, виданого 10.11.2015 Машівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення повноліття дітьми протиправною.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                         О.В. Чумак

Судді                 Ю.В. Дряниця

                                                                       Л.І. Пилипчук