ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/11684/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 280/11684/24 (суддя Прасов О.О., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач) від 21.05.2024 за №0309170-2410-0829-UA23060330000027462, яким позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в розмірі 109 992,85 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Широківської селищної ради № 3 від 20.06.2019 передбачено, що житлові будинки, до яких відноситься житловий будинок, що належить позивачу, звільняються повністю від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року в задоволені позовних вимог було відмовлено.
Із рішенням суду не погодилася позивач та подала апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 21.05.2024 за №0309170-2410-0829-UA23060330000027462.
В апеляційній скарзі вказує, що об`єкт нерухомого майна, який належить позивачу, а саме садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 845,7 кв.м не може бути віднесений до садових будинків, оскільки його площа, зовнішні конструкції, інженерне обладнання відповідають нормативам, установлених для житлових будинків. Отже, вказаний об`єкт оподаткування повинен класифікуватися як житловий будинок садибного типу, а не як садовий будинок. Таким чином, відповідачем невірно розраховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, а саме взято ставку податку у розмірі 1,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати як для будинку садибного типу, замість 0,5 % як для житлового будинку.
Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме:
садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 845,7 кв.м;
квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 146,17 кв.м.
Загальна площа об`єктів житлової нерухомості складає 991,87 кв.м.
На підставі зазначеної інформації Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано податкове повідомлення-рішення від 21.05.2024 за №0309170-2410-0829-UA23060330000027462, яким визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 109 992,85 грн. (по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 845,7 м.кв.)
Розрахунок здійснено згідно рішення Широківської територіальної громади за ставкою 1,5% від мінімальної заробітної плати (6700*1,5% = 100,50 грн. за 1м.кв).
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про скасування спірного податкового повідомлення-рішення, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Пунктом 4.3 статті 4 Податкового кодексу України, передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов`язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.
Відповідно до пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо установлення місцевих податків, визначені статтею 12 Податкового кодексу України.
Згідно з статтею 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до пунктів 10.1 та 10.2 статті 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Тож, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені статтею 12 ПК України.
За змістом пункту 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Кодексу).
Підпунктом 12.3.2 пунктом 12.3 статті 12 ПК України, визначено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Підстави, порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 Податкового кодексу України.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником:
садового будинку - АДРЕСА_1 , загальною площею 845,7 м.кв;
квартири - АДРЕСА_2 , загальною площею 146,17 м.кв.
Тобто, позивач є власником нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, різних типів об`єктів житлової нерухомості, загальна площа яких становить 991,87 кв.м.
Відповідно до п. 266.4.3 ПКУ пільга не застосовується, якщо площа такого об`єкта перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі. Отже загальна площа житлового будинку не повинна перевищувати 120*5=600 кв.м або, якщо сукупна площа різних об`єктів житлової нерухомості, то не повинна перевищувати 180*5=900 кв. м.
Відповідно до п. 266.7.1 1. за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Рішенням Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 30.06.2021 № 1 був встановлений у Широківській сільській раді Запорізького району Запорізької області у складі місцевих податків і зборів податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначивши його елементи згідно з додатком 1 до рішення (пункт 1), а також ставки та пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатками 2, 3 до цього рішення (пункт 2).
Згідно з Додатком 2 до рішення Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 30.06.2021 № 1 для житлового будинку / будинків незалежно від їх кількості, загальна площа яких не перевищує 250 кв.м, встановлюється нульова ставка податку за 1 кв.м; для фізичних осіб на будинок садибного типу встановлена ставка податку у розмірі 1,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для житлових будинків ставка податку становить 0,500 % від розміру мінімальної заробітної плати.
Позивачем не надано доказів визнання у судовому порядку протиправним та нечинним Рішення Широківської сільської ради від 30.06.2021 за №1 чи окремих його положень.
Позивач вважає, що об`єкт нерухомого майна, який належить позивачу, а саме садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 845,7 кв.м не може бути віднесений до садових будинків, оскільки його площа, зовнішні конструкції, інженерне обладнання відповідають нормативам, установлених для житлових будинків. Отже, вказаний об`єкт оподаткування повинен класифікуватися як житловий будинок садибного типу, а не як садовий будинок. Таким чином, відповідачем невірно розраховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, а саме взято ставку податку у розмірі 1,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати як для будинку садибного типу, замість 0,500 % як для житлового будинку.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Типи об`єктів житлової нерухомості визначені підпунктом 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, зокрема, будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на житлові будинки, квартири, кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах тощо.
Будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, зокрема, включають:
житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо);
садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків;
дачний будинок - житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку.
У Національному класифікаторі ДК 018-2000 "Державний класифікатор будівель та споруд", затвердженому 17.08.2000 наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507, зазначено, що клас «Будинки одноквартирні» включає: «відокремлені житлові будинки садибного типу (міські, позаміські, сільські), вілли, дачі, будинки для персоналу лісового господарства, літні будинки для тимчасового проживання, садові будинки та ін...».
У Національному класифікаторі НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд", затвердженому 16.05.2023 наказом Міністерства економіки України №3573, зазначено, що клас «Одноквартирні житлові будинки» включає: «відокремлені житлові будинки садибного типу, дачі, будинки лісників, садові та інші літні будинки для тимчасового проживання, тощо...».
У Додатку 2 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до Рішення Широківської сільської ради від 30.06.2021 за №1, у Національному класифікаторі ДК 018-2000 "Державний класифікатор будівель та споруд", затвердженому 17.08.2000 наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507, у Національному класифікаторі НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд", затвердженому 16.05.2023 наказом Міністерства економіки України №3573 - «садові будинки» віднесені до класу «Будинки одноквартирні»/ «Одноквартирні житлові будинки».
Тобто, у вказаній частині зазначене у Додатку 2 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до Рішення Широківської сільської ради від 30.06.2021 за №1, узгоджується із зазначеним у Національному класифікаторі ДК 018 2000 "Державний класифікатор будівель та споруд", затвердженому 17.08.2000 наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507, та у Національному класифікаторі НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд", затвердженому 16.05.2023 наказом Міністерства економіки України №3573.
Таким чином, відповідачем правомірно розраховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік за будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 845,7 м.кв. згідно рішення Широківської територіальної громади за ставкою 1,5% (6700*1,5% = 100,50 грн. за 1м.кв.).
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з розрахунком контролюючого органу.
У даному випадку, відповідачем, доведено правомірність прийнятого рішення, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні..
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 280/11684/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак