ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 640/33638/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українська борошномельна компанія" до Державної служби України з безпеки на транспорті ("Укртрансбезпека") про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українська борошномельна компанія" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті ("Укртрансбезпека") (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Макаренка В.І. від 28.09.2020 № 199580 СЕ про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українська борошномельна компанія" адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.
В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законів про автомобільний транспорт. Під час перевірки був проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, під час якого встановлене перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень. 
Позивач зазначав, що транспортний засіб здійснював перевезення ячменя, яке є сипучим вантажем, а отже перевозився як подільний вантаж. Вважає, що відповідачем не враховані особливості перевезення сипучих вантажів, які є подільними, оскільки при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. Покликається на те, що результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки вимірювання проводились без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості сипучого (подільного) вантажу. Враховуючи це, неможливе встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з таким вантажем.
Окрім зазначеного вище, також наголошувалося, що всупереч вимогам Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) відповідач не запросив позивача на адміністративний розгляд справи, чим порушив його права та інтереси надати відповідні пояснення під час розгляду справи.
З огляду на викладене, просив визнати протиправним та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
На виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" справа була передана на розгляд та вирішення Чернівецькому окружному адміністративному суду.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято адміністративну справу до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, про застосування адміністративно-господарського штрафу. Зокрема, зазначав, що за результатами зважування транспортного засобу позивача було встановлено, що навантаження на одиночну вісь становило 12,2 т. при максимально допустимому 11 т., внаслідок чого було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю. Крім того, представник відповідача також звертав увагу суду, що позивача належним чином було проінформовано про розгляд справи, оскільки позивач отримав повідомлення про виклик, що підтверджується відомостями з офіційного сайту "Укрпошти". 
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
01.08.2020 у посадовими особами відповідача проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN модель TGX18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом (напівпричепом) марки SCHWARZMULLER, модель SPA 3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що використовувався позивачем при перевезенні вантажу - насіння ячменю.
За результатами габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.08.2020 №030136, в якому зафіксовано, що повна маса транспортного засобу становить 39,720 т. при нормативно допустимій 40 т., осьові навантаження: 6,8 т. (нормативно допустима вага – 11 т.); 12.2 т. (нормативно допустима вага – 11 т.); 20.78 т. (нормативно допустима вага – 22 т).
Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.08.2020 р. встановлено результати вагового контролю навантаження на кожну з осей, які становлять : вісь № 1 - 6,74 т.; вісь № 2 - 12,2 т.; вісь № 3 - 6,78 т.; вісь № 4 - 6,99 т.; вісь № 5 - 7,01 т.
За результатами перевірки складено акт від 01.08.2020 №240646 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки виявлено перевезення вантажу з наступними порушеннями: перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу, відповідальність за що передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
28.09.2020 на підставі акту перевірки від 01.08.2020 №240646 начальником управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області винесено постанову №199580СЕ про застосування адміністративного-господарського штрафу у розмірі 17000 грн згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не погоджуючись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначаються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 60 Закону №2344-ІІІ порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до п. 2, 3 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно з п. 20, 21 Порядку № 1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Відповідно до абз. 1 п. 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Згідно з п. 26-29 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Приписами п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ за №103 від 11.02.2015р. (надалі - Положення №103) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Положеннями пп.1 п.4 Положення №103 встановлено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
У відповідності до пп.15, 27 п.5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Таким чином, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.
За правилами ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Положеннями п.2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №30 від 18.01.2001р. (надалі - Правила №30), передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху.
Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху (п.3 Правил №30).
Приписами п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001р. визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5т), здвоєні осі 16т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18т, строєні 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні №879 від 27.06.2007 року (далі Порядок №879).
Підпунктом 4пункту 2 Порядку № 879 наведено визначення поняття «габаритно-ваговий контроль» - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 наведено визначення поняття «великовагові та великогабаритні транспортні засоби» - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього пуху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Пунктом 6 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
05 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11.09.2019 року № 54-ІХ.
Зокрема, даний Закон частину першу статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» доповнив новими абзацами такого змісту:
перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Матеріалами справи встановлено, що 01.08.2020 у посадовими особами відповідача проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN модель TGX18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом (напівпричепом) марки SCHWARZMULLER, модель SPA 3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що використовувався позивачем при перевезенні вантажу - насіння ячменю.
За результатами габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.08.2020 №030136, в якому зафіксовано, що повна маса транспортного засобу становить 39,720 т. при нормативно допустимій 40 т., осьові навантаження: 6,8 т. (нормативно допустима вага – 11 т.); 12.2 т. (нормативно допустима вага – 11 т.); 20.78 т. (нормативно допустима вага – 22 т).
Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.08.2020 р. встановлено результати вагового контролю навантаження на кожну з осей, які становлять : вісь № 1 - 6,74 т.; вісь № 2 - 12,2 т.; вісь № 3 - 6,78 т.; вісь № 4 - 6,99 т.; вісь № 5 - 7,01 т.
За результатами перевірки складено акт від 01.08.2020 №240646 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки виявлено перевезення вантажу з наступними порушеннями: перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу, відповідальність за що передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
28.09.2020 на підставі акту перевірки від 01.08.2020 №240646 начальником управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області винесено постанову №199580СЕ про застосування адміністративного-господарського штрафу у розмірі 17000 грн згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
В ході судового розгляду справи відповідачем зазначалось, що зважування транспортного засобу позивача проводилось на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П33М880205020 від 10.07.2020 (чинне до 10.07.2021), а тому достовірність та правильність числових значень за результатами проведення 01.08.2020 габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача не викликає у суду жодних сумнівів.
При цьому, у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.08.2020 зазначено, що габаритно-ваговий контроль проводився у пункті вагового контролю а/д М-05, км 450+500, що спростовує аргументи позивача щодо відсутності у документах реквізитів про пункт проведення вагового контролю.
Суд також зазначає, що у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.08.2020 №030136 та у акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.08.2020 №240646 водій від почяснень відмовився, однак відсутні відомості про неможливість ознайомлення із свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, на якій проводився габаритно-ваговий контроль, що в свою чергу дійсно ставило б під сумнів справність вимірювального приладу та достовірність вагових значень.
За наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи позивача щодо неможливості встановлення будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю. Поряд з цим, суд звертає увагу, що форма акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю дійсно не містять відповідних граф, де зазначаються реквізити вимірювального приладу, а тому у посадових осіб відповідача не було обов`язку зазначити відповідну інформацію про вимірювальний прилад.
Крім того, не заслуговують на увагу посилання позивача на відсутність методики зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення рідких вантажів (сипучих), оскільки відсутність відповідної методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 року по справі № 820/1420/17, від 03.07.2019 року по справі № 819/1381/16, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Поряд з цим, суд зазначає, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу із сипучим подільним вантажем, транспортний засіб на вагу заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу, що узгоджується із правовим висновком у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.
Таким чином, суд відхиляє доводи позовної заяви в частині того, що проведення зважування в русі шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь, оскільки вантаж легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил. 
Окрім наведеного вище також слід зазначити, що перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу.
Переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
При цьому, перевізник має можливість перевозити вантаж не насипом, а із застосуванням тари чи контейнера, які унеможливлюють нерівномірність розподілу завантаження вантажу по транспортному обладнанню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 по справі № 814/1460/16.
Більше того, Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16 зауважив, що чинним законодавством забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.
Тобто, навіть у разі перевезення подільного вантажу, перевізник повинен дотримуватись вимог щодо граничних вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та нести відповідальність за недотримання таких вимог.
Аналогічні висновки наведені також у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 року у справі №120/633/20-а, від 31.03.2021 року у справі № 560/5299/20, від 16.09.2022 у справі №600/6183/21-а.
Враховуючи вищевикладене у сукупності та з огляду на те, що позивач виконував вантажні перевезення з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20%, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.09.2020 №199580 СЕ на суму 17000,00 грн відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). 
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).
Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування, на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Стосовно розподілу судових витрат.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду"" рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українська борошномельна компанія" (вул. Головна, 16, с. Байраки, Чернівецький район, Чернівецька область, 60540, Код ЄДРПОУ 40645413);
Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, Код ЄДРПОУ 39816845).

Суддя І.В. Маренич