ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року 
м. Київ

справа № 480/8296/24
адміністративне провадження № К/990/41481/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
за участю секретаря судового засідання Носенко Л.О.,
представника позивача - Скубири О.М.,
представника відповідача - Самойлової В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року (головуючий суддя Сидорук А.І.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року (головуючий суддя Чалий. І.С., судді: Ральченко І.М., Катунов В.В.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (далі - Товариство) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просило:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2024 року №392/35-00-07-02-23, відповідно до якого виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за березень 2024 року у розмірі 8  647  288 грн та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок погашення податкового боргу;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2024 року №393/35-00-07-02-23, відповідно до якого встановлено відсутність складання та/або реєстрації операції з вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту та відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування та застосований штраф у розмірі 13  600 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Підставами для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судового рішення, зазначеного у частині першій статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та на те, що в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України), у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права (пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, скориставшись своїм правом надало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначило, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Представник позивача у судовому засіданні просив касаційну скаргу задовольнити, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення касаційної скарги заперечував, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 27.05.2024 до 14.06.2024 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 20.06.2024 №334/35-00-07/05785448.
За висновками акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення Товариством визначення дати податкових зобов`язань по операціях з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту. У ВМД, які включені до податкової декларації з ПДВ за березень 2024 року, а саме у рядку 2.1 «операції, що оподатковуються за нульовою ставкою» №1859, №1861 та №1864, зазначена дата оформлення ВМД - 29.02.2024 року, що засвідчено проставленою особистою номерною печаткою митника з датою 29.02.2024 року. У ВМД зазначені умови поставки FCA - це означає, що відправник виконує свої зобов`язання, передаючи товар, що пройшов митне очищення для експорту, перевізнику, вказаному покупцем у названому місці чи пункті. Цим місцем є територія заводу м. Суми. Підприємством складені та зареєстровані податкові накладні по даті перетину митного кордону України (01.04.2024), а не по даті остаточного оформлення ВМД згідно з печаткою митника (29.02.2024).
Також, в акті перевірки встановлено, що на засновника H.M.S. CAPITAL LIMITED та кінцевого бенефіціарного власника АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» - ОСОБА_1 , накладено санкції, арешт майна, у зв`язку з чим Товариству відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ.
На підставі вказаного акту контролюючим органом 19.07.2024 прийнято два податкові повідомлення-рішення, а саме: №392/35-00-07-02-23 (про відмову позивачу у бюджетному відшкодуванні 8  647  288 грн); №393/35-00-07-02-23 (про накладення на позивача штрафу у сумі 13  600 грн за несвоєчасне поданням на реєстрацію податкових накладних).
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, Товариство звернувся до суду із цим позовом.
Відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 19.07.2024 №392/35-00-07-02-23 про відмову позивачу у бюджетному відшкодуванні 8  647  288 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наявності обмежувальних заходів, що передбачені Законом України «Про санкції», застосованих відносно кінцевого бенефіціарного власника Товариства.
Відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 19.07.2024 №393/35-00-07-02-23 про накладення на позивача штрафу у сумі 13 600 грн за несвоєчасне поданням на реєстрацію податкових накладних, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що датою виникнення податкових зобов`язань з ПДВ при здійсненні платником операцій з вивезення товарів за межі митної території України у випадках, коли дата оформлення митної декларації та дата фактичного вивезення товарів за межі митної території України не співпадають та припадають на різні податкові періоди, є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України.
Колегія суддів Верховного Суду, надаючи правову оцінку спірним відносинам та висновкам судів першої та апеляційної інстанцій, виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлюється статтею 200 ПК України.
Згідно із пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Користуючись своїм правом Товариством подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість, звітний період - березень 2024 року.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, що проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), а якщо такі документи були подані пізніше - за днем їх фактичного подання, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, відповідно до цього Кодексу.
На виконання зазначених вище положень ПК України податковим органом в період з 27 травня 2024 року до 14 червня 2024 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку стосовно позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету
За результатами перевірки контролюючий орган дійшов до висновку, що позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення згідно податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2024 року, про що було зазначено в акті перевірки від 20 червня 2024 року №334/35-00-07/05785448.
Обґрунтовуючи вказані висновки, податковий орган зіслався на пункти 200.4-1, 200.12-1 статті 200 ПК України та Указ Президента України від 12 травня 2023 року №279/2023, вказавши на неможливість отримання позивачем бюджетного відшкодування у зв`язку з тим, що засновник H.M.S. CAPITAL LIMITED та кінцевий бенефіціарний власник АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» - ОСОБА_1 , включені до переліку фізичних та юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції.
Відповідно до пункту 200.4-1 ПК України (в редакції чинній на момент проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У зазначеній нормі чітко звертається увага на те, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення саме платники податку до яких застосовано санкції у порядку встановленому Законом України «Про санкції».
Як на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення у цій справі, так і на момент розгляду справи судами до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» санкції у порядку встановленому Законом України «Про санкції» не застосовані.
Вказаний факт не заперечується податковим органом, більш того в акті перевірки податковим орган вказано, що санкції застосовані саме до засновника та кінцевого бенефіціарного власника Товариства.
Суд звертає увагу на те, що акт перевірки - це документ, який фіксує правопорушення вчиненні платниками податків. В основу податкового повідомлення-рішення ставляться саме висновки викладені в акті перевірки.
Роблячи висновки в акті перевірки за результатами перевірки, податковий орган вказав на неможливість отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення згідно податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2024 року у зв`язку з тим, що саме засновник та кінцевий бенефіціарний власник Товариства включені до переліку фізичних та юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції.
Суд наголошує на тому, що на момент підписання акту перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення рішення від 19.07.2024 №392/35-00-07-02-23 про відмову позивачу у бюджетному відшкодуванні не існувало норми, яка б передбачала неможливість отримати бюджетне відшкодування у зв`язку з тим, що засновник та кінцевий бенефіціарний власник платника податків включені до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції. Відтак податковий орган не міг в акті перевірки зафіксувати як правопорушення відповідний факт, який не був визначений правопорушенням в законодавстві на момент проведення перевірки.
Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 03 червня 2025 року у справі №280/7764/24 та від 12 серпня 2025 року №280/6631/24.
Суд звертає увагу на те, що Законом України від 18 червня 2024 року №3813-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства» внесено зміни до абзацу першого підпункту 200.4-1 статті 200 ПК України, а саме: підпункт 200.4-1 статті 200 ПК України викладено в наступній редакції: платники податку щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення. Вказаний Закон в частині внесення змін до підпункту 200.4-1 статті 200 ПК України набрав чинності 26 липня 2024 року.
Стаття 58 Конституції України чітко встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З огляду на вказане правове регулювання та наявність на момент ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у цій справі правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів Верховного Суду вважає передчасними висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення рішення від 19.07.2024 №392/35-00-07-02-23 з наведених у постанові суду апеляційної інстанції підстав.
При цьому, колегія суддів Верховного Суду акцентує увагу на тому, що надання судом оцінки всім важливим аргументам сторін щодо передумов прийняття оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень є визначеною процесуальним законом гарантією справедливого судового розгляду.
За змістом частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина другу статті 73 КАС України).
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 72 КАС України).
Вказані вище обставини справи досліджені не повно, тому, з метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду апеляційної інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно зі статтею 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19 липня 2024 року №392/35-00-07-02-23 вказаним вимогам не відповідає.
За змістом частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому таке рішення в частині залишення без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19 липня 2024 року №392/35-00-07-02-23 підлягає скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 КАС України - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в цій частині.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2024 року №393/35-00-07-02-23, відповідно до якого встановлено відсутність складання та/або реєстрації операції з вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту та відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування та застосований штраф у розмірі 13 600 грн, то колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно висновків акту перевірки АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» у вантажних митних деклараціях (ВМД), які включені до податкової декларації з ПДВ за березень 2024 року у рядку 2.1 «операції, що оподатковуються за нульовою ставкою» №1859, №1861 та №1864 зазначена дата оформлення ВМД 29.02.2024 року, що засвідчено проставленою особистою номерною печаткою митника. У ВМД зазначені умови поставки FCA, що означає, що відправник виконує свої зобов`язання, передаючи товар, що пройшов митне оформлення для експорту, перевізнику, вказаному покупцем у названому місці чи пункті, цим місцем є територія заводу м. Суми. Підприємством були складені та зареєстровані податкові накладні по даті перетину митного кордону України - 01.04.2024 року, а не по даті остаточного оформлення ВМД згідно печатки митника - 29.02.2024 року.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталося раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Таким чином, при експорті товарів датою виникнення податкових зобов`язань є дата оформлення митної декларації, що засвідчує перетинання митного кордону України, оформленої відповідно до вимог митного законодавства.
Відповідно до підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією (далі МД), оформленою відповідно до вимог МК України.
Згідно із частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію
За приписами частини восьмої 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Згідно із частиною першою статті 266 МК України декларант зобов`язаний, зокрема, здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленому МК України. Крім того, на вимогу митного органу пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.
Після вчинення цих дій відбувається засвідчення митним органом факту завершення виконання заявником усіх необхідних митних процедур шляхом поставлення відповідних митних забезпечень (у т.ч. за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на МД або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (частина п`ята статті 255 МК України).
Відповідно до пункту 16 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 (далі постанова №450), митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.
З огляду на наведені вимоги чинного на момент оформлення митних декларацій законодавства, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що навіть якщо дата початку митного оформлення та дата завершення митного оформлення не збігаються, згідно з підпунктом 195.1.1 пункту 195.1. статті 195 ПК України, саме проходження останнього етапу засвідчує факт вивезення товарів за межі митної території України, оскільки згідно приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України в разі експорту товарів - датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, оформлення митної декларації, а не дата перетинання митного кордону України.
Враховуючи те, що позивач не склав та не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні у визначений законом строк, а саме з моменту оформлення вантажних митних декларацій - 29 лютого 2024 року, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірне податкове повідомлення-рішення від 19.07.2024 №393/35-00-07-02-23 є правомірним.
Доводи касаційної скарги наведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
За вказаних обставин, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2024 року №393/35-00-07-02-23 підлягають залишенню без змін.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 344, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» задовольнити частково.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року скасувати в частині залишення без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19 липня 2024 року №392/35-00-07-02-23.
В цій частині справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанову в повному обсязі складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх