Справа № 638/24316/25
Провадження № 2-а/638/70/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
29 січня 2026 року          м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді -   Теслікової І.І.,
за участю секретаря -  Зубко А.В.,
позивача -    ОСОБА_1 ,
представника позивача - Біленького Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Інспектора відділу поліції (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Хачатряна Шавраша Арутюновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду, через свого представника Смілянського Я.Г., із позовом до ГУ Національної поліції в Харківській області, інспектора відділу поліції (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Хачатряна Ш.А., в якому просив суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №6202853 за ч.4 ст.126 КУпАП від 22.11.2025 відносно нього; судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позову зазначив, що 22.11.2025 його ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом марки RENAULT KANGOO з н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Дніпровській, 297 у Харківській області, у м. Мерефі. 22.11.2025 приблизно об 15 год. 20 хв. транспортний засіб марки RENAULT KANGOO з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 був зупинений на блокпості працівником поліції, а саме інспектором відділу поліції №3 (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Хачатряном Ш.А., який в ході розмови з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначав що бачив як ОСОБА_1 мінявся місцем - з водійського на пасажирське з ОСОБА_2 через що і була створена постанова. Не дивлячись на те, що на блокпост під`їхала саме ОСОБА_2 . В ході перевірки документів було виявлено що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом. Проте, працівник поліції просив пред?явити водійське посвідчення пасажира, тобто ОСОБА_1 що не являється доцільним. Після цього була складена постанова власно кажучи на пасажира.
Відеофіксація на бодікамеру почалась не з початку зупинки транспортного засобу, а з моменту коли вже складалась постанова. Хоча, відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», відеофіксація повинна бути безперервною для фіксації правопорушення або їх виявлень, або ж якщо вона відсутня, то повинні бути присутніми два свідки, яких також не було. За результатом усіх вищевказаних обставин працівником поліції, а саме Інспектором відділу поліції №3 (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Хачатряном Ш.А. була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕHА № 6202853 за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 22.11.2025. Ознайомившись із змістом Постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНA № 6202853 за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 22.11.2025, вбачається що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому підлягає скасуванню постанова по справі про адміністративне стягнення з огляду на те, що не було взагалі зафіксоване правопорушення ОСОБА_1 , так як він, на момент під?їзду до блокпосту і під час перевірки документів Інспектором відділу поліції №3 (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Хачатряном Ш.А. перебував на пасажирському місці, а за кермом була ОСОБА_3 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року позовна заява була залишена без руху, на виконання якої позивачем подано заяву.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 21 січня 2026 року клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Смілянського Я.Г. про витребування доказів залишено без задоволення.
02 січня 2026 року до суду він представника Головного управління НП в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що 22.11.2025 інспектором СРПП ВП №3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області Хачатряном Ш.А. під час несення служби на стаціонарному блокпосту, на під`їзді до нього було помічено автомобіль «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого зупинився перед блокпостом та пересів на пасажирське сидіння, у зв`язку з чим поліцейським було прийнято рішення про перевірку водія вказаного ТЗ. Підійшовши до автомобіля було встановлено, що водієм є громадянин ОСОБА_1 , під час спілкування останній дійсно повідомляв поліцейському, що він пересів з водійського на пасажирське сидіння, факт керування автомобілем не спростовував. В ході перевірки за наявними базами було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування ТЗ, відповідно до постанови Московського районного суду міста Харкова від 28.10.2025 по справі №643/4753/25. Таким чином Позивач усвідомлював той факт, що йому заборонено керувати транспортними засобами та те, що рухаючись на автомобілі він порушує Правила дорожнього руху. Вищевказане додатково підтверджується наявними відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського, під час перегляду яких вбачається діалог Позивача, громадянки ОСОБА_2 та поліцейського. Під час спілкування Позивач, а також ОСОБА_2 підтверджують факт керування Позивачем автомобіля та не спростовують факт пересадки на пасажирське місце Позивачем. Постанова Московського районного суду міста Харкова по справі №643/4753/25. набрала законної сили 28.10.2025. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням процесуального порядку, встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення. Докази, що підтверджують вину Позивача, належним чином долучені до матеріалів справи та містять об`єктивні дані, що не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості. Позивачу були роз`яснені процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та порядок оскарження постанови відповідно до ст. 289 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у відповідних розділах оскаржуваної постанови. Також твердження Позивача про те, що він не керував транспортним засобом , спростовується наявним відеозаписом. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що Позивач не спростовує факту керування автомобілем та факту зміни водія перед стаціонарним блокпостом. Працівником поліції було повідомлено Позивачу, що відповідно до встановлених обставин щодо нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. При цьому на відео вбачається, що Позивач не заперечує транспортним засобом. факту керування Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що Позивач підтвердив обізнаність про наявну щодо нього заборону керування транспортними засобами.
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили задовільнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що  постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 листопада 2025 року серія ЕНА № 6202853, 22.11.2025 о 15-16 год. в м. Мерефа, по вул. вул.Дніпровська, 297, ОСОБА_1 керував ТЗ будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а. ПДР – керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до п. 2 розділу 4 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015р. №1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.
Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Також, ч. 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до змісту ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається д адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише описання адміністративного правопорушення та не може бути належним доказом учинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу. Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення (постанова Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
З матеріалів відзиву встановлено, що постановою Московського районного суду м.Харкові у справі № 643/4753/25, яка набрала законної сили 28.10.2025 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.04.2025 (справа №643/4753/25 н/п 3/643/1532/25) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на останнього стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобами, вказана постанова оскаржувалась в апеляційному порядку, та постановою Харківського апеляційного суду від 28.10.2025 залишена без змін.
Згідно досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 під час спілкування з працівником поліції підтверджували той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а перед блок постом помінявся з ОСОБА_2 місцями.
Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.
Відтак, станом на 22.11.2025 ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.
Судом було допитано в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , та яка надала суду пояснення, що 22.11.2025 транспортним засобом керувала саме вона, а ОСОБА_1 був пасажиром. Разом з тим суд критично ставиться до її пояснень, оскільки як встановлено судом вони з ОСОБА_1 більше десяти років проживають однією сім`єю та фактично є подружжям, у зв`язку з чим остання є зацікавленою особою, та пояснення якої спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. Крім того, показання надані в судовому засіданні під час допиту суперечать поясненням наданим працівникам поліції під час складання постанови.
Так у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Виходячи з фактичних обставин, встановлених судом, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, 22.11.2025 на момент розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови Московського районного суду м.Харкова № 643/4753/25, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку, а тому суд приходить до висновку, що дії працівників поліції відповідають вимогам Правил дорожнього руху України, Кодексу адміністративного України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення накладено правомірно.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.11.2025 серія ЕНА № 6202853, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20400 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.
Крім того, другий відповідач - інспектор відділу поліції (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Хачатрян Ш.А. є неналежним відповідачем.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 № 724/716/16-а.
ВС КАС неодноразово зазначав, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень є орган, який таке стягнення наклав, а не конкретна посадова особа вказаного органу.
Правовою позицією ВС/КАС викладеної у справі №742/2298/17 від 17.09.2020 року визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст.ст. 126, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.9, 12, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 262, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову представника ОСОБА_1 – адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Інспектора відділу поліції (м.Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Хачатряна Шавраша Арутюновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя          І.І.Теслікова