"04" лютого 2026 р.
Справа №150/950/25
Провадження по справі №3/150/7/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Л.П. Цимбалюк, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління державного агентства з розвитку меліорації. рибного господарства та продовольчих програм у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця  АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН №001451, складеного 25.05.2025 провідним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Вінницькій області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вчинив грубе порушення правил рибальства за наступних обставин.
25.05.2025 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_1 на Скалопільському водосховищі адміністративні межі с. Скалопіль Могилів - Подільського району Вінницької області здійснював незаконний вилов риби забороненим сітним знаряддям – лісковими сітками Н-1,5 м, L-80 м, Q 25 мм х 25 мм в кількості 1 штука, Н 15 м, L-60 м, Q 30 х30 мм в кількості одна штука, чим грубо порушив п.п.1 п.1 розділу ІV Правил любительського рибальства. Діями ОСОБА_1 задано збитки рибному господарству України в розмірі 72233,00 грн.
В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП.
Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП України, ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що не здійснював вилову риби, ліскових сіток не мав при собі, риболовні сітки з рибою зачепив на вудку, заліз у воду і вийняв сітку з рибою на берег.
Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 25.05.2025 разом з ОСОБА_1 відпочивали на березі Скалопільського водосховища. Зауважив, що ОСОБА_1 здійснював вилов риби вудкою, закинувши яку у воду, ОСОБА_1 зачепив сітку з рибою, після чого заліз у воду і вийняв її.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що зі слів ОСОБА_1 йому стало відомо про те, що ОСОБА_1 на Скалопільському водосховищі ловив вудкою рибу і зачепив сітку, в якій було риба.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, приходжу до наступного висновку.
Частиною четвертою статті 85 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).
Згідно з ст.25 Закону України «Про тваринний світ» рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство. Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об’єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об’єктів та континентальному шельфі України (ст.26 Закону України «Про тваринний світ»).
У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів (ст.27 Закону України «Про тваринний світ»).
Згідно з п.3.13 Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.99 №19, (далі-Правила), громадяни, які займаються любительським рибальством, зобов`язані виконувати вимоги цих Правил рибальства.
Відповідно до п.п.9 п.1 розділу ІV Правил забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову як підсакою діаметром більше 100 см або «хваткою» («павуком») розмір яких перевищує 1 ? 1 м із кроком вічка сіткового полотна більше 10 мм для добування (вилову) раків, живця та принад.
Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1  в судовому засіданні заперечується вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Окрім того, його вина у грубому порушенні правил рибальства спростована показами свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що у ОСОБА_1 не було сіток, він здійснював вилов риби вудкою.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про наявність свідків, які б підтвердили причетність  ОСОБА_1 до грубого порушення правил рибальства, відсутні інші належні, достатні та допустимі докази винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Згiдно із статею 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Уci сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Аналогічна норма міститься і в ст.62 Конституції України. Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. 
Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» – судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. 
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія “Вестберґа таксі Актіеболаґ” та Вуліч проти Швеції“ (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97). ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). Згідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП вважається недійсним. За таких обставин, приходжу до висновку, що працівниками поліції при складанні протоколу порушено вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що вказує на недопустимість доказів, отже, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є таким, що складений з порушенням вимог законодавства, та не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягається до відповідальності, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В силу ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів правил України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків. дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 за протоколом серії ВН №001451, не доведено поза всяким розумним сумнівом факт грубого порушення 25.05.2025  ОСОБА_1 правил рибальства, та відсутність таким чином складу і події адміністративного правопорушення, відповідальність за яке настає за ч.4 ст. 85 КУпАП та закриття провадження у справі.
Окрім того, суд звертає увагу, що згідно постанови дізнавача СД Могилів – Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Малінчик І.В. від 25.10.2025 закрито кримінальне провадження №12025025160000124 від 26.05.2025, у зв`язку із відсутністю скалу в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.
Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_5 надійшов для розгляду до Чернівецького районного суду Вінницької області 9.12.2025.
Частиною 11 статті 38 КУпАП встановлено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно п.1 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд звертає увагу, що на час розгляду справи в суді терміни притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП, минули, що є самостійною підставою для закриття провадження по справі.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.40-1 КУпАП.
Оскільки провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.
На підставі наведеного, відповідно до ст.221, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та керуючись ст., ст.9, 40-1, 140, 251, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі за ч.4 ст.85 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення віднести на рахунок держави.
Постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

СУДДЯ:          Л.П. ЦИМБАЛЮК