27.01.2026 
Єдиний унікальний № 371/2231/25 
провадження № 3/371/71/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року  м. Миронівка 

ЄУН 371/2231/25
Провадження № 3/371/71/26

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштована, 

за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії, 13 грудня 2025 року о 15 годині 50 хвилин керував транспортним засобом автомобілем марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Київською села Росава Обухівського району Київської області, вчинив такі дії повторно протягом року.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху. 

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня керував транспортним засобом, який перебуває у його користуванні. По дорозі на АЗС «Барс» за порушення правил дорожнього руху його зупинили працівники поліції. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, оскільки посвідчення водія не отримував, щиро розкаявся.

Відповідно до правил статті 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП не є обов`язковою, а тому справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутності правопорушника.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке. 

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилами пункту 6 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511), яким встановлено умови допуску до керування транспортними засобами, право на керування транспортними засобами категорії В надається особам, які досягли вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до пункту 3 Положення, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення діляться на категорії.

До категорії В відносяться автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Транспортний засіб автомобіль марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є легковим автомобілем, повна маса якого складає 1760 кг. Отже, керувати вказаним транспортним засобом має право особа, яка досягла вісімнадцятирічного віку та отримала посвідчення водії категорії «В».

Відповідальність за частинами другою, третьою та четвертою статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частина п`ята статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.

Встановлено, що постановою Миронівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП за керування транспортним засобом без відповідних прав. Подія правопорушення мала місце 22 вересня 2025 року

13 грудня 2025 року ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом вулицею Київською села Росава Обухівського району Київської області.

За фактом вчиненого правопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення, який містить відомості про вчинені водієм дії, відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, та є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає. 

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення та надав письмові пояснення, відповідно до яких він не отримував посвідчення водія, 13 грудня 2025 року керував транспортним засобом, який перебуває у його користуванні та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано носій інформації у вигляді DVD-R диску із відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції та з нагрудного відеореєстратора, який досліджено при розгляді справи. 

Відеозаписи відображають рух транспортного засобу автомобіля марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Працівники поліції зупинили транспортний засіб у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, оскільки особа яка перебувала за кермом, не увімкнула покажчик повороту при здійсненні відповідного маневру.

За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , який на прохання працівників поліції надати документи ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та паспорт громадянина України. Посвідчення водія відповідної категорії ОСОБА_1 не надав, оскільки є неповнолітнім і такого посвідчення не отримував. Пояснив, що обізнаний з тим фактом, що 29 жовтня 2025 року його притягнуто до відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП. 

За виявленим фактом працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із даними дослідженого судом відеозапису. Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення. 

Діями, що порушили вимоги пункт 2.1 а ПДР та полягали у повторному протягом року керуванні транспортним засобом, не маючи права керування, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126  КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 539835, складеного 13 грудня 2025 року, витягу з інформаційного порталу національної поліції від 23 грудня 2025 року, довідки поліцейського СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Мовламова С. від 22 грудня 2025 року, відеозапису правопорушення.

На підставі статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 

У рішенні по справі «О’Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O’HalloranandFrancis v. The UnitedKingdom») від 02 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов’язки у правовому полі.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, у разі, коли особа вчинила кримінальне правопорушення в сфері дорожнього руху, передбачене нормами Кримінального кодексу України, суд має право застосувати до такої особи додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати ТЗ, навіть якщо вона до цього не мала такого права.

У вищезазначеній постанові Верховний Суд окремо підкреслив, що особи, які керують ТЗ без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену суспільну небезпечність, а тому запобігальна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати ТС в такому разі набуває особливого значення. 

Вказаний висновок Верховного Суду суд застосовує в розрізі можливості позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують відповідальність вказаної особи, не встановлено.

Відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до абзацу 4 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

До особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в межах санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки, згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 ..

На підставі статті 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, частиною 5 статті 126, статтями 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за частиною п`ятою статті 126  Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф підлягає сплаті на рахунок ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, номер рахунку UA488999980313030149000010001, код ЄДРПОУ 37955989, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Роз’яснити ОСОБА_1 що, згідно зі статтею 307 КУпАП, штраф ним має бути сплачений не пізніше ніж через п’ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п’ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі сплати штрафу у строки, передбачені статтею 307 КУпАП, копію платіжного документу необхідно подати до Миронівського районного суду Київської області.

З урахуванням приписів частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

При примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу, що становить 81600 (вісімдесят одна тисяча ) гривень.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, номер рахунку UА908999980313111256000026001, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати правопорушником штрафу у п’ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред’явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя           Л.О. Капшук