В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1672/24
Провадження № 1-кп/348/75/26

16 січня 2026 року    м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря    - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
її захисника, адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження №12024091200000078 від 06.03.2024 року та №12024091200000338 від 07.09.2024 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Івано-Франківськ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 ,з повною загальною середньою освітою, працюючої по тимчасових заробітках, неодруженої, на утриманні немає нікого, судимої вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2023 рокузач.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, українки, громадянки України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.
Злочини нею вчинено при наступних обставинах.
Будучи раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, ОСОБА_4 на шлях виправлення не стала, правильних висновків для себе не зробила, і в період не знятої і не погашеної у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинила новий умисний корисливий злочин, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який було продовжено Указом Президента України № 49/2024 від 5 лютого 2024 року на 90 діб.
Зокрема, 26.02.2024 року близько 21 год.30 хв. ОСОБА_4 перебувала у приміщенні кімнати житлового будинку приватного домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , спільно з останнім та ОСОБА_7 .
Під час розпивання спиртного обвинувачена побачила у потерпілого ОСОБА_6 гаманець із грошима, після чого в неї виник умисел на їх таємне викрадення.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви, дочекавшись коли останній ( ОСОБА_6 ) засне, таємно викрала з кишені гаманець із грошима у сумі 10000 грн. 00 коп.
В подальшому обвинувачена покинула місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 10000 грн. 00 коп.
Продовжуючи свої протиправні дії, 01.03.2024 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебувала у кафе «РІМО», що по вул.Ринкова, 4А, у м.Надвірна Івано-Франківської області, де розпивала алкогольні напої спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Під час розпивання спиртного обвинувачена побачила на столі мобільний телефон ОСОБА_8 марки «ZТЕ» серії «BLADEV40 Vita» моделі «ZТЕ8045» із стартовими пакетами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», після чого в неї виник умисел на його таємне викрадення.
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви на безпідставне збагачення, таємно викрала зі столу вказаний вище мобільний телефон, вартістю 1833 грн. 00 коп., зі стартовими пакетами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» і ПрАТ «ВФ Україна», вартістю по 125 грн. 00 коп. кожен, які заховала до кишені свого одягу.
Після цього обвинувачена залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму -2083 грн. 00 коп.
Крім того, як зазначено вище, будучи раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, ОСОБА_4 на шлях виправлення не стала, правильних висновків для себе не зробила, та у період не знятої і не погашеної у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинила новий умисний корисливий злочин, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який було продовжено Указом Президента України № 469 від 23.07.2024 року, на 90 діб.
А саме, 03.09.2024року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебувала разом із ОСОБА_10 на сходах поряд із приміщенням «Універмагу», що по вул.16 Липня, 299, в смт.Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківській області, де під час розпивання спиртних напоїв останній передав свою куртку обвинуваченій з метою обігріву. В подальшому під час розпивання алкоголю ОСОБА_4 виявила у внутрішній кишені куртки ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 12000 грн. 00 коп., якими вирішила таємно заволодіти.
Реалізуючи свій намір, прямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви, таємно викрала із внутрішньої кишені куртки потерпілого грошові кошти у сумі 12000 грн. 00 коп.
В подальшому ОСОБА_4 покинула місце вчинення злочину, а викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена  ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнала повністю.
Суду пояснила, що вона зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак останнє її місце проживання - АДРЕСА_2 у співмешканця.
Щодо вчинення крадіжки грошей у потерпілого ОСОБА_6 суду пояснила, що 26.02.2024 року вона перебувала в с.Заріччя, Надвірнянського р-ну, Івано-Франківської області, де тоді проживала. Десь під вечір, ідучи по вулиці села вона зустріла своїх знайомих односельчан - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який запропонував їй випити в нього вдома вина, на що вона погодилась.
Це було близько 21-21.30 години. Під час розпивання спиртного вдома у ОСОБА_6 , останній заснув, а ОСОБА_7 залишався сидіти за столом, хоча теж був у стані сильного алкогольного сп`яніння. 
Тоді вона підійшла до сплячого ОСОБА_6 , і так щоб не бачив ОСОБА_7 , витягла з його ( ОСОБА_6 ) куртки гаманець з грошима, після чого втекла з будинку. Викрадені грошові кошти, що були в гаманці, в сумі 10000 грн. вона витратила на свої потреби.
Про обставини викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_8 повідомила, що 01.03.2024 року близько 16 год. вона в компанії двох хлопців, один з яких був ОСОБА_9 , сиділа в кафе «Рімо», що знаходиться в м.Надвірна, вул.Ринкова, 4А, Івано-Франківської області та розпивала з ними спиртні напої. Десь біля 17 год. 00 хв. в кафе зайшов знайомий ОСОБА_9 - ОСОБА_8 та підсів за їхній столик. Вона з ним познайомилася і вони всі продовжували розпивати спиртні напої.
Під час розпивання алкоголю вона побачила на столі мобільний телефон ОСОБА_8 марки «ZTE» серії «BLADЕ V40Vita» моделі «Z 8045» із стартовими пакетами ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», який їй сподобався, і вирішила його вкрасти.
Оскільки хлопці в тому числі і ОСОБА_8 були п`яні, вона непомітно забрала із столу телефон ОСОБА_8 , поклала в кишеню куртки і під приводом, що їй треба вийти в туалет, покинула приміщення кафе і з викраденим телефоном пішла в місто.
Що стосується епізоду викрадення грошових коштів у потерпілого ОСОБА_10 вказала, що з ним вона познайомилася в селищі Делятин, Надвірнянського р-ну, Івано-Франківської області 03.09.2024 року приблизно о 22 год.00 хв. ОСОБА_10 вирішив пригостити її слабоалкогольними напоями(енергетиками). Придбавши дані напої вони на сходах «Універмагу», що по вул.16 Липня, 299 почали їх розпивати.
Був вечір і було прохолодно, тому ОСОБА_10 дав їй свою куртку щоб вона зігрілася. Вона накинула куртку на плечі і непомітно витягнула з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_10 гроші.
В подальшому вона віддала куртку ОСОБА_10 , а сама з викраденими грошовими коштами пішла геть.
Зазначає, що грошима, яких було на суму 12000 грн. вона розпорядилася (потратила) на власний розсуд. 
У вчиненому розкаюється, усвідомлює тарозуміє що вчинила умисні кримінальні правопорушення і обіцяє стати на шлях виправлення. Просить суд суворо її не карати, оскільки вона вже зробила для себе належні висновки.
Аналогічну позицію висловив і захисник обвинуваченої ОСОБА_4 , адвокат - ОСОБА_5 .
Крім того зазначив, що при призначенні обвинуваченій покарання слід врахувати, що ОСОБА_4 визнавала свою вину у вчиненні злочинів, як під час досудового розслідування такі в ході судового розгляду кримінального провадження. Давала правдиві та послідовні показання, повністю відшкодувала потерпілим спричинені збитки, щиро кається.
Також зауважив, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно, однак епізод щодо викладення у ОСОБА_8 мобільного телефону марки «ZTE» серії «BLADЕ V40Vita» моделі «Z 8045» із стартовими пакетами ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна»- підлягає закриттюв зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Враховуючи все наведене, а також пом`якшуючі обставини, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання нижче нижчої межі відповідної частини статті КК України, а саме - 1 рік позбавлення волі.
Беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальних актах та зважаючи на те, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену та дослідивши надані прокурором матеріали, які долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.
Разом з тим, що стосується епізоду щодо вчинення ОСОБА_4 крадіжки у  потерпілого ОСОБА_8 телефона марки «ZTE» серії «BLADЕ V40Vita» моделі «Z 8045» із стартовими пакетами ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», суд зазначає наступне:
Як визначено в ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
За змістом ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини.
Зокрема, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.
На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року, яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berlusconi and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.
Суд констатує, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.
Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01.01.2026 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 3328 грн.
Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024 року), викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто - 3328 грн.
З викладеного вбачається, що втратила чинність норма закону, якою встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а саме визначався розмір крадіжки, що перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, яка діяла до 09.08.2024 року.
Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
У відповідності до п.41 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно ч.3 ст.4792 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 22.08.2024 року у справі №567/507/23 (провадження №51-7110 км 23).
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №12024091200000078 від 06.03.2024 рокута встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, зокрема мобільного телефонамарки «ZТЕ» серії «BLADEV40 Vita» моделі «ZТЕ8045» із стартовими пакетами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», у потерпілого ОСОБА_8 , на загальну суму 2083 грн. 00 коп., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3328грн. 00 коп. і її дії кваліфіковано за ч.4ст.185 КК України.
За таких обставин, з урахуванням наявності згоди обвинуваченої на закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №12024091200000078 від 06.03.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в частині викрадення мобільного телефона марки «ZТЕ» серії «BLADEV40 Vita» моделі «ZТЕ8045» із стартовими пакетами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» у потерпілого ОСОБА_8 слід закрити, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Разом з тим, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченої: немає постійного місця проживання та офіційної роботи, за місцем реєстрації характеризується негативно, не одружена, на утриманні немає нікого, однак на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, а також її поведінку до і після вчинення злочинів, ставлення до скоєного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує її повне визнання вини у вчиненому, щире каяття, молодий вік, добровільне та повне відшкодування потерпілим спричиненої матеріальної та моральної шкоди, думку останніх, якібудь-яких претензій до обвинуваченої не мають, щодо призначення їй несуворого покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
Як вбачається із досудової доповіді Надвірнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, що долучена до матеріалів провадження, дослідивши інформацію, що характеризує особу обвинуваченої за місцем її проживання та роботи, умови її життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, який є середнім, а також ризику її ймовірної небезпеки для суспільства, що є середнім, уповноважений орган з питань пробації вважає можливим виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства (т.2 а.к.п.58-61).
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням всіх обставин провадження, особи обвинуваченої, її поведінки до і після вчинення злочинів, думки потерпілих щодо призначення обвинуваченій покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі,оскільки її виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Разом з тим, вказані вище обставини в сукупності є на думку суду такими, що не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів і дають підстави, з урахуванням як обставин у даному провадженні так і особи обвинуваченої, а також викладених вище пом`якшуючих покарання обставин, при визначенні покарання застосувати ч.1 ст.69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі, однак нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме на строк - 2 (два) роки позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.75 КК України припризначенні ОСОБА_4 покарання, суд не вбачає.
На переконання суду, такий вид та термін покарання відповідатиме не тільки тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів та обставинам провадження, але й особі самої обвинуваченої, є обгрунтованим та буде відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Відносно запобіжного заходу та вирішення питання щодо часу і дати, з яких слід рахувати відбування призначеного обвинуваченій покарання, суд констатує наступне:
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченої на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні №12024091200000078 від 06.03.2024 року та №12024091200000338 від 07.09.2024 року не обирався.
Отже, на момент надходження вказаного кримінального провадження до суду запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 був відсутній.
Разом з тим, в подальшому, згідно ухвали суду від 29.08.2025 року, з підстав, наведених у ній, обвинуваченій ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до - 16 год. 30 хв. - 27.10.2025 року, в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.
Також вказаною ухвалою постановлено визначити останній заставу в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена, як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: UA158201720355259002000002265; МФО: 820172; Код отримувача: 26289647; Банк отримувача: ДКС України, м.Київ, та покладено на неї відповідні обов`язки, у разі її внесення, а саме: прибувати до суду за викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована - АДРЕСА_1 , без дозволу суду;здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, зобов`язавши Управління ДМС України в Івано-Франківській області прийняти відповідний паспорт на зберігання.
Відповідно до ухвал Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 року та 05.12.2025 року, обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 02.02.2026 року до 14 год. 00 хв.
Вказаною ухвалою (від 05.12.2025року) також було залишено без змін розмір застави, визначений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2025 року в розмірі - 121120 грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_4 .
Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , її особи (раніше судима), висновку суду про винуватість останньої у вчиненні даного злочину, тяжкості призначеного судом покарання, враховуючи її вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (немає постійного місця проживання та роботи, не одружена, на утриманні немає нікого), що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків, а також те, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення і можливості у обвинуваченої переховуватися від суду, суд приходить до переконання, що запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у виді тримання під вартою необхідно залишити застосованим до набрання даним вироком законної сили.
З огляду на викладене, строк відбування призначеного покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 29.08.2025 року, тобто з часу обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне:
Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №12024091200000078 від 06.03.2024 року було проведено судову товарознавчу експертизу, висновок експерта №СЕ-19/109-24/3403-ТВ від 11.03.2024 року, вартістю 1893 грн. 20 коп.
Отже, як перевірено судом,сума судових витрат становить - 1893 грн. 20 коп.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь держави слід стягнути - 1893 грн. 20 коп. за проведення у кримінальному провадженні №12024091200000078 від 06.03.2024 року судової товарознавчої експертизи.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні №12024091200000078 від 06.03.2024 року та №12024091200000338 від 07.09.2024 року не заявлявся, арешт на майно - не накладався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Кримінальне провадження №12024091200000078 від 06.03.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в частині викрадення мобільного телефона марки «ZТЕ» серії «BLADEV40 Vita» моделі «ZТЕ 8045» із стартовими пакетами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» у потерпілого ОСОБА_8 – закрити, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України – 2 (два) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою – залишити застосованим до набрання даним вироком законної сили.
Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_4 – рахувати з 29.08.2025 року, тобто з часу обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Івано-Франківськ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 в користь держави – 1893 грн. 20 коп. за проведення у кримінальному провадженні №12024091200000078 від 06.03.2024 року судової товарознавчої експертизи, висновок експерта №СЕ-19/109-24/3403-ТВвід 11.03.2024 року.
Речові докази: мобільний телефон марки«ZТЕ» серії «BLADEV40 Vita» моделі «ZТЕ8045», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із SIM-картами операторів і провайдерів телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», з позначеннями « НОМЕР_3 » і « НОМЕР_4 », якізгідно постанови старшого слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 06.03.2024року поміщено до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській, після набрання даним вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 .
Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом формату mp4 з назвою «ch01_20240301155058», який згідно постанови старшого слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 06.03.2024 року зберігається в матеріалах кримінального провадження №12024091200000078 від 06.03.2024 року, а також DVD-R диск, на якому наявні відеозаписи із назвами: «ch02_20240903231440», «ch03_ch04_20240903230415», «ch04_20240903230439», «ch05_20240903230350», який згідно постановислідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 17.09.2024 року зберігається в матеріалах кримінального провадження№12024091200000338 від 07.09.2024 року, після набрання даним вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_4 – в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя     ОСОБА_1