СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2026 року Справа № 480/6422/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 01.08.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.04.2020 виплаченої 01.08.2025 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №480/6813/23;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 01.08.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.04.2020 виплаченої 01.08.2025 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №480/6813/23. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у відповідача. При цьому, за період з 01.01.2016 по 18.04.2020 не у повному обсязі нараховувалось та виплачувалось індексація грошового забезпечення. На розрахунковий рахунок позивача 18.07.2025 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду та постанови Другого апеляційного адміністративного суду відповідачем виплачено позивачу кошти у загальному розмірі 186350,6 грн. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що він набув право на компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, у відповідності до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати”, “Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Вищевказана компенсація позивачу не нарахована та не виплачена.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому заперечує проти позовних вимогу повному обсязі та зазначає, що у провадженні суду вже перебуває інша справа між тими ж сторонами щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів за суміжний та більш широкий період, у зв`язку з чим позивач фактично намагається допустити подвійне стягнення одних і тих самих штрафних санкцій.
Також відповідач зазначив, що позивачем не дотримано обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, оскільки доказів звернення до відповідача із заявою про виплату компенсації та отримання відмови не надано. 
Крім того, відповідач послався на пропуск позивачем установленого законом строку звернення до суду у справах, пов`язаних із проходженням та звільненням з публічної служби.
По суті спору відповідач вказав, що всі належні позивачу виплати були здійснені відповідно до чинного законодавства та на виконання судового рішення, а нарахування грошового забезпечення проводилось у межах нормативно-правових актів, чинних на відповідний період. 
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у відповідача.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 по справі № 480/6813/23, крім іншого зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 у сумі 82767,24 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23 стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 індексацію - різницю грошового забезпечення у розмірі 4146 гривень ( чотири тисячі сто сорок шість) гривень 28 копійок на місяць у загальній сумі 106421(сто шість тисяч чотириста двадцять одну) гривню 19 копійок за період з 01.03.2018 по 18.04.2020 включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. 
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23, відповідач виплатив на користь позивача кошти у загальній сумі 186350,6 грн, а саме 81525,73 грн, виплачені 18.07.2025, що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача (а.с. 15), та у сумі 104824,87 грн, виплачені 01.08.2025, що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача (а.с. 16).
Дані обставини не є спірними, сторонами не заперечуються.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахуванню та невиплаті відповідачем компенсації втрати частини доходів громадян під час виплати суми коштів на виконання судового рішення, а саме постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Так, сума у загальному розмірі 186350,6 грн нарахована відповідачем на виконання судових рішень по справі № 80/6813/23, а саме рішення суду першої інстанції виплачено суму 18.07.2025 в розмірі 81525,73 грн. та на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду виплачено суму в розмірі 01.08.2025, що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача (а.с. 15, 16).
Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" ( далі – Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2011 № 159.
Відповідно до ст. 1 Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону № 2050-Ш).
Статтею 4 Закону визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Частиною 2 ст. 6 Закону передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.
З аналізу наведених норм убачається, що кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
При цьому, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Законом компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, добровільно чи на виконання судового рішення.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, але така виплата була здійснена лише 01.08.2025.
При цьому, під час виплати заборгованості станом 01.08.2025 відповідачем не вирішено питання щодо компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати відповідно до Закону.
Суд зазначає, що у даному випадку, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на ту частину заборгованості, яка вже виплачена позивачу, тобто на суму 104824,87 грн.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 16.04.2020 у справі № 200/11292/19-а, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі № 200/11746/19-а, від 18.05.2023, у справах № 200/14129/19-а, № 200/14127/19-а, від 07.06.2023 у справі №200/299/21-а, від 2 квітня 2024 року по справі №К/990/129/22 та від 27.06.2024 у справі № 520/17342/18.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Стосовно періоду за який відповідач повинен нарахувати компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати коштів на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23, а також стосовно права позивача на отримання суми компенсації за виплачені 01.08.2025 кошти на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23, суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, положення Закону пов`язують виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу і нарахування та виплата суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів загальних засад права (аналогія права).
У силу вимог частин першої та другої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 252 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За приписами частин першої та п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 Цивільного кодексу України).
В українській мові прийменник "до" вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.
Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 (провадження № К/9901/42116/18), від 07.02.2019 у справі № 803/630/17 (провадження № К/9901/20829/18), від 18.04.2019 у справі № 815/1871/16 (провадження № К/9901/25471/18).
Суд зазначає, що з урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття прийменника “до” та положень Конвенції, а також той факт, що виплата позивачу коштів 01.08.2025 у сумі 104824,87 грн, позивач має право на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати складових грошового забезпечення (індексації) з 01.03.2018 до 31.07.2025 включно на суму 104824,87 грн.
Стосовно посилання відповідача на те, що позивач намагається повторно стягнути суму компенсації, оскільки періоди стягнення компенсації в межах даної справи, так і в межах іншої справи №480/5756/25, суд зазначає наступне.
Як зазначає відповідач, в межах іншої справи №480/5456/25 предметом позовних вимог є нарахування та виплата компенсації при виплаті позивачу суми грошового забезпечення (індексація за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 при виконанні судового рішення від 13.12.2023 по справі№480/6813/23.
Разом із тим, в межах даної справи предметом позовних вимог є нарахування та виплата компенсації при виплаті позивачу суми грошового забезпечення при виконанні постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23.
Суд зазначає, що зазначене свідчить, що вимоги позивача стосуються різних підстав отримання компенсації щодо суми невиплаченої індексації, а саме в межах справи №480/5456/25 при виплаті коштів на виконання судового рішення першої інстанції, а в межах даної справи виплати коштів при виконанні рішення апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.. 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.
Зазначене свідчить, що перетин періодів нарахування суми компенсації не свідчить про подвійне стягнення суми компенсації, оскільки обрахунок виплати компенсації залежить від суми невиплаченого доходу.
Стосовно посилання відповідача на порушення строку звернення до суду, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що кошти позивачу на виконання судових рішень , а саме постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23 по справі № 480/6813/23 були виплачені 01.08.2025, а до суду позивач звернувся 13.08.2025, тобто в межах строку, встановленого КАС України.
Виходячи з меж, підстав та предмету позову, аналізу викладених положень законодавства, та оцінки наявних у матеріалах справи доказів у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_3 ) за період з 01.03.2018 до 31.07.2025 (включно) нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати при здійсненні коштів 104824,87 грн на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі №480/6813/23. 
У задоволенні інших вимог - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.М. Гелета