Провадження № 2/537/211/2026
Справа № 536/2208/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2026 року в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді – Мартишевої Т.О.,
за участі секретаря судових засідань Антохіної Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «ФК «Гелексі» звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним позики у сумі 25 175 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 423 грн та витрати та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
На обґрунтування позову зазначив, що між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛЕКСІ" (23.06.2025 року назву було змінено на ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №226964 від 08.05.2021 року в електронній формі. На той час, «ФК «ГЕЛЕКСІ» було фінансовою установою та здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг.
Відповідно до положень Договору позики позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов?язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором. Грошові кошти у позику за цим Договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії. Грошові кошти у позику за цим Договором надаються окремими траншами. Зазначив, що позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому, з метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг - ТОВ "ФК "ЕЛАЕНС". ТОВ "ФК "ЕЛАЕНС" (ТМ "ФОНДІ") є компанією, що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ "ФК "ЕЛАЕНС" (ТМ "ФОНДІ") надавало «ФК «ГЕЛЕКС» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок ОСОБА_1 було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн.
На даний час, відповідач належним чином не виконує свої грошові зобов?язання, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 25175 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за позикою; 20175 грн - заборгованість по процентам за користування позикою. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2025 року дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у позовній заяві звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату та час його проведення була повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , було укладено Договір позики на умовах не відновлювальної кредитної лінії №226964, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором. (п. 1.1).
Відповідно до п. 1.5-1.5.6 договору, сторони домовились, що за цим Договором Позикодавець надає, а Позичальник отримує перший транш (надалі Транш №1) на наступних умовах: сума позики – 5000 гривень; плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів (надалі за текстом іменується - «процентна ставка за позикою за Траншем №1» в усіх відмінках) та складає 1,5% в день від початкового розміру позики за Траншем №1 відповідно п. 1.5.1. Договору; строк повернення позики за Траншем №1: 06 червня 2021 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 547,50%; орієнтовна загальна вартість позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 2175,0 гривень; позика за Траншем №1 надається Позичальнику в сумі, що зазначена в пп. 1.5.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку вказану Позичальником під час надання особистих даних Позичальника в Особистому кабінеті).
Згідно п. 1.7 договору, плата за користування позикою за цим Договором встановлюється у вигляді процентів та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно п.1.9. Договору.
Пунктами 3.2-3.3 договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення позики та сплата плати за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка платежів, який є невід?ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті. Обчислення строку користування позикою та нарахування плати за користування позикою за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому плата за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику до строку повернення позики/траншу, зазначеному в цьому Договорі та/або Додаткових угод до нього включно.
Із графіку платежів до договору позики на умовах не відновлювальної кредитної лінії №226964 від 08 травня 2021 року вбачається, що сума позики становить 5000 грн, плата за користування позикою 2 175 грн, термін платежу 06.06.2021, заборгованість за договором позики усього 7150 грн.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 погодилась на укладення договору позики на умовах не відновлювальної кредитної лінії №226964 від 08 травня 2021 року, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором f162643v.
Згідно Договору № 04/08-17ПК про надання послуг з переказу коштів від 04.08.2017 укладеного між ТОВ "ФК "Елаєнс" та ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ", фінансова компанія бере на себе зобов`язання надавати організації послугу "переказ на картку", що включає в себе приймання від організації на поточний рахунок фінансової компанії грошових коштів, обробку розпоряджень організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем "VISA" та "MASTERCARD", переказ грошових коштів, прийнятих фінансовою установою від організації, на користь банка-еквайра для подальшого зарахування на карткові рахунки клієнтів відповідно до правил МПС (п. 1.1).
З повідомлення ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс" № 226964 від 01.08.2025, адресованого ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ", вбачається, що у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ", на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти: платник коштів ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ", отримувач коштів: ОСОБА_1 , номер транзакції в системі: 140931370, номер операції: 406793165, дата проведення платежу: 08.05.2021, сума платежу: 5000 грн, банк емітент платіжної картки отримувача коштів PRIVATBANK, номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_2 .
Згідно положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У справі, що розглядається між сторонами виникли правовідносини позики, а саме кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно із ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно із ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За умовами договору сторонами погоджено суму позики, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала його електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора, однак у строк встановлений договором кредитні кошти не повернула.
ТОВ «ФК «Гелексі» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши позику в сумі 5000 грн. відповідачу ОСОБА_1 .
Стороною відповідача факт отримання кредитних коштів за укладеним між сторонами договором в сумі 5000 грн не оспорювався.
Станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем у повному обсязі заборгованості перед позивачем.
Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики на умовах не відновлювальної кредитної лінії №226964 від 08 травня 2021 року, яка складає 25175 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за позикою; 20175 грн - заборгованість по процентам за користування позикою, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 08 травня 2021 року по 06 серпня 2025 року.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «ФК «Гелексі» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн є обґрунтованими, заявленими у відповідності до умов договору та підлягають задоволенню.
Що стосується розміру процентів за користування грошовими коштами, суд зважає на наступне.
Так, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування позикою в розмірі 20175 грн, яка нарахована за період з 08 травня 2021 року по 03 жовтня 2021 року включно.
Разом з тим, суд не може погодитися із розміром заборгованості за нарахованими процентами за користування позикою з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 р. по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів за користування позикою, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що їх нарахування може здійснюватися лише в межах строку кредитування.
Так, за умовами Договору, строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу) 06 червня 2021 (п. 1.5.1 Договору).
Відповідно до п. 3.3 Договору, обчислення строку користування позикою та нарахування плати за користування позикою за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому плата за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику до строку повернення позики/траншу, зазначеному в цьому Договорі та/або Додаткових угод до нього включно.
Таким чином, сторони погодили, що строк (дата) повернення позики і сплата процентів за користування позикою становить 06 червня 2021.
Внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом укладення сторонами додаткових договорів (п. 8.1 Договору).
В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 ініціювала продовження строку договору шляхом укладення сторонами додаткових договорів про внесення зміни та/або доповнень до договору в частині продовження строку повернення позики (термін платежу). Доказів протилежного суду не надано.
Таким чином, за умовами Договору, кредит надано до 06 червня 2021 року (строк кредитування) від дати отримання кредиту позичальником.
Враховуючи, що строк кредитування був погоджений сторонами до 06 червня 2021 року, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку, а також зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять, а відтак розмір процентів підлягає перерахуванню.
Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору за період з 08 травня 2021 року по 06 червня 2021 року складає 2175 грн (тіло кредиту - 500 грн х проценти за користування позикою згідно п. 1.5.2 договору – 1.5% х строк кредитування).
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 7 175 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за позикою, 2175 грн - заборгованість за процентами.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Судом встановлено, що 09 липня 2025 року між адвокатом Рудзей Ю.В. та ТОВ «ФК «Гелексі» було укладено договорі про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правничу допомогу Клієнту на умовах і в порядку, визначеному цим Договором, а Клієнт зобов?язується оплатити надану правничу допомогу в порядку, визначеному цим Договором (п. 1.1).
Відповідно до акту №15 наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, підписаного 03 вересня 2025 року, вбачається, що сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу по справі за позовом ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів Клієнта (1 година) – 1000 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв?язку із розглядом справи, позивач (3 години) – 3000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (1 година) – 1000 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи.
Також, суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб у судове засідання, які у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2 423 грн, таким чином на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 690 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 425 грн.
Керуючись ст.ст 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 530,536,629, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1; код ЄДРПОУ 41229318) до ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» заборгованість за Договором позики на умовах не відновлювальної кредитної лінії №226964 від 08 травня 2021 року у розмірі 7 175 (сім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень, з яких: 5 000 грн - заборгованість за позикою, 2175 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 690 (шістсот дев`яносто) гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1425 (одна тисяча чотириста двадцять п`ять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 12 січня 2026 року. 

Суддя : Т.О. Мартишева