ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/17829/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року (суддя Юрков Едуард Олегович ) в адміністративній справі 
за позовом   ОСОБА_1   
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області       
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045750029783 від 05.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання та роботи у Російській Федерації з 01.09.1982 по 09.06.1987, відповідно до трудової книжки серії    НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 14.06.1994 по 10.06.1998, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 . 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045750029783 від 05.06.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання та роботи у Російській Федерації з 01.09.1982 по 09.06.1987, а також період роботи з 14.06.1994 по 10.06.1998, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.09.1987 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання та роботи у Російській Федерації з 01.09.1982 по 09.06.1987; та періоду роботи з 14.06.1994 по 10.06.1998, оскільки запис про звільнення завірено печаткою без кода ЄДРПОУ та назва на печатці не відповідає назві установи при прийомі на роботу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 29.05.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045750029783 від 05.06.2025 у призначенні пенсії за віком відмовлено та зазначено, що вік заявника 60 років 0 місяців 5 днів. Страховий стаж особи становить 26 років 9 місяців 24 дні. Строк для визначення права на пенсію становить 28 років 10 місяців 9 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не враховано періоди: з 01.09.1982 по 09.06.1987 - навчання та робота у Російській Федерації;  з 14.06.1994 по 10.06.1998, оскільки запис про звільнення завірено печаткою без коду ЄДРПОУ та назва на печатці не відповідає назві установи при прийомі на роботу (а.с. 16-17).                               
Не погодившись з таким рішенням УПФУ, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 26 Закону  України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 32 років.
Відповідно до ст. 24 Закону Закон № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
З аналізу вищезазначених норм можна зробити висновок про те, що період навчання зараховується до страхового стажу.
Частиною 2 статті 26 Закон № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Постановою КМУ від 16 травня 2025 року № 562 затверджено Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу (далі – Порядок № 562).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 562 у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.
При цьому пунктом 4 Порядку № 562 визначено, що якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі (міжнародне співробітництво між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави не налагоджувалося чи не отримано відповіді на запит МЗС протягом 45 днів з дати його надсилання до іншої держави та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі), до появи можливості здійснення такого обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР. У такому разі в заяві про призначення пенсії особа зазначає інформацію про те, що вона не отримує пенсійних виплат у відповідній державі та не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.
Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 навчався в Дальновосточному технічному інституті рибної промисловості з 1982 по 1987 роки (а.с. 14).
У зв`язку з закінченням навчання Дальновосточного технічного інституту рибної промисловості позивачем отримано диплом серії НОМЕР_2 від 09.06.1987 (а.с. 16).
Відмовляючи у зарахуванні вищезазначеного періоду до страхового стажу, відповідач виходив з того, що такий період навчання був набутий у російській федерації.
Натомість суд апеляційної інстанції зауважує, що за положеннями пункту 4 Порядку № 562 до появи можливості здійснення обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР.
Зважаючи на наведені норми права та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування періоду навчання позивача до його страхового стажу.
Щодо не зарахування періоду роботи позивача з 14.06.1994 по 10.06.1998 до страхового стажу через те, що запис про звільнення завірено печаткою без коду ЄДРПОУ та назва на печатці не відповідає назві установи при прийомі на роботу, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 22.01.1996 затверджене Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, який введений в дію з 1 січня 1996 року. Відповідно до Положення Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами.
Абзац перший пункту 5 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України в редакції постанови КМУ № 1298 від 17.08.1998 передбачав, що державний реєстр ведеться на основі нормативних, установчих (для включення до Державного реєстру) та ліквідаційних (для виключення з Державного реєстру) документів, а для суб`єктів підприємницької діяльності - на основі копії реєстраційної картки з відміткою про державну реєстрацію в органах державної реєстрації за місцезнаходженням суб`єкта.
За нормами пункту 5 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України в редакції постанови КМУ № 499 від 22.06.2005 присвоєння ідентифікаційних кодів з Реєстру здійснюється державними реєстраторами – суб`єктам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».
Відповідно до пунктів 6, 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. Ідентифікаційний код є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта і зазначається на його печатках та штампах.
Пункт 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України в редакції, застосований відповідачем станом на дату виникнення спірних правовідносин, набув чинності лише із внесенням змін постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 № 499 «Про внесення змін до Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України».
Відтак, у спірному періоді роботи позивача законодавство не містило вимогу щодо зазначення на печатці підприємства коду ЄДРПОУ, а тому його відсутність на печатці роботодавця не може вважатися недоліком в оформленні записів у трудовій книжці.
Також не є обґрунтованими та доведеними  зауваження відповідача, що  назва на печатці не відповідає назві установи при прийомі на роботу, оскільки такі доводи не підтверджуються матеріалами справи. 
Відтак відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи з 14.06.1994 по 10.06.1998 є протиправною. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045750029783 від 05.06.2025.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
          Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року в адміністративній справі № 160/17829/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 16 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 16 грудня 2025 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров