ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 січня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/2108/25
Головуючий у першій інстанції – Майборода С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/306/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В., 
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року (місце ухвалення – м. Чернігів) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі по тексту - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 0934140675 від 27.01.2020 в розмірі 103638,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі по тексту – ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 укладено договір № 0934140675. Відповідно до умов Договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору.
Позивач зазначав, що пропозиція (Оферта) на отримання 10 траншу згідно Заявки-анкети №2628625940 від 20.03.2020 в рамках Договору про надання позики № 0934140675 від 27.01.2020 підписана позичальником 20.03.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який надіслано за допомогою СМС- повідомлення на телефонний номер позичальника в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. 
Вказував, що позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. 
14.07.2021 укладено Договір № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - ТОВ «Вердикт Капітал») права грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №0934140675. 
10.01.2023 укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №0934140675. 
Звертало увагу на те, що ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 148375,40 грн, з яких: 7700,00 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 138384,65 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2290,75 грн - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 103638,40 грн, з яких: 7700,00 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 95938,40 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. 
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області 30.10.2025 позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934140675 від 27.01.2020 в розмірі 103638,40 грн, з яких: 7700,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 95938,40 грн - сума заборгованості за процентами, 2422,40 грн судового збору та 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язань за договором позики, укладеним нею в електронній формі, право вимоги за яким набув позивач. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач не обґрунтувала та не навела доводів щодо того, що вона погасила кредит в повному обсязі, не надала свого розрахунку заборгованості та не спростувала розрахунку заборгованості, наданого позивачем. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, та стягнути з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934140675 від 27.01.2020 в розмірі 15400 грн, з яких: 7700 грн – сума заборгованість за тілом кредиту, 7700 – заборгованість за процентами, 498,71 грн – судового збору, 1000,00 грн витрат на правничу допомогу, 
За доводами апеляційної скарги у кредитора наявна можливість стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Щодо правової допомоги посилалась на принцип справедливості та верховенства права, а також виходила з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, врахувала, що позовні вимоги задоволені частково, тому просила колегію суддів зменшити витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Вердикт Капітал» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним та обґрунтованим. 
Зазначає, що відсоткова ставка протягом дії договорів не збільшувалось. Умовами договору лише передбачалась можливість зменшення відсоткової ставки у випадку виконання пільгових умов споживачем, а у разі їх невиконання – повернення до стандартної відсоткової ставки. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. 
Стверджує, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. 
Звертає увагу, що позовна заява, на виконання вимог цивільного процесуального законодавства, містила попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та докази на підтвердження понесених витрат, зокрема договір правової допомоги, прайс-лист, заявку на надання юридичної допомоги, акт виконаних послуг, докази оплати таких послуг. Отже, Позивач надав суду достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що 27.01.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0934140675 (а.с. 7-10), за умовами якого відповідачка отримала кошти на умовах фінансового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, загальний (максимальний) розмір якої становить 20 000,00 грн, окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців, для власних потреб. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору (п.п. 1.2., 1.3, 1.5. Договору).
Відповідно до п. 1.6. Договору, до умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) становить 30 календарних днів. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.
Відповідно до п.1.7 Договору протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.
Пунктом 1.10.2. Договору передбачено, що максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%.
Відповідно до п. 2.7. Договору, позичальник має право в межах строку користування кредитною лінією подавати необмежену кількість запитів на отримання чергового кредиту (траншу) на умовах, визначених Договором.
Позичальник зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування фінансовим кредитом та інші платежі, передбачені Договором (п.2.9. Договору).
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5j4d9z від 27.01.2020, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з Пропозицією надання 10 траншу кредиту згідно заявки – анкети № 2628625940 від 20.03.2020 в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934140675 від 27.01.2020 (оферта) ТОВ «Інфінанс» запропонувало ОСОБА_1 прийняти умови правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» та отримати 10 транш кредиту в рамках договору надання позики, умовах: сума кредиту 7700,00 грн, строк користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, строк дії договору 3 роки (а.с. 11).
20.03.2020 ОСОБА_1 акцептувала оферту від 20.03.2020 на отримання 10 траншу кредиту, в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934140675 від 27.01.2020 та отримання кредиту, згідно з Заявкою-анкетою № 2628625940 від 20.03.2020 на таких умовах: розмір кредиту 7700,00 грн, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за 1 день користування кредитом, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4043,00 грн, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) 638,75% (а.с. 11-зворот). 
Заявка-анкета на отримання кредиту від 20.03.2020, Пропозиція укласти Договір надання позики та Акцепт оферти підписані відповідачкою в електронній формі електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3r0g5z від 20.03.2020.
Факт перерахування коштів відповідачці у сумі 7700,00 грн 20.03.2020 на платіжну картку № НОМЕР_1 підтверджено листом АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору на переказ коштів № ФК-П-17/08-04 від 03.08.2017, номер транзакції іPay.ua 51380672 (а.с. 17-зворот).
АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 . Також надані ідентифікаційні дані ОСОБА_1 , номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжної картою. Також надана виписка по рахунку ОСОБА_1 , якою підтверджено факт перерахування на рахунок ОСОБА_1 20.03.2020 чергового траншу в розмірі 7 700 грн (а.с. 113-115).
14.07.2021 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу №14-07/21, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників (а.с. 26-28).
Згідно з копією реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0934140675 від 27.01.2020 (а.с. 29-30).
Відповідно до п. 2.2. вказаного договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові.
Пунктом 2.3, 2.4 Договору передбачено, що Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, Право Вимоги за якими передається.
Згідно п. 6.1.4. Договору право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора щодо прав вимоги які належать ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021, зокрема і щодо ОСОБА_1 (а.с.32-34).
Права вимоги за цим договором вважаються відступленими первісними кредитором та набутими новим кредитором у день належного підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників у друкованому підписаному вигляді (п. 5.2 Договору).
З моменту відступлення прав вимоги новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. (п. 5.4). За змістом цього пункту до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів.
Згідно з копією реєстру боржників ТОВ «Коллект Центр» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0934140675 від 27.01.2020 (а.с. 36-37, 38).
Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язань за договором позики, укладеним нею в електронній формі, право вимоги за яким набув позивач. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач не обґрунтувала та не навела доводів щодо того, що вона погасила кредит в повному обсязі, не надала свого розрахунку заборгованості та не спростувала розрахунку заборгованості, наданого позивачем. 
З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до матеріалів справи, 27.01.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0934140675 (а.с. 7-10), за умовами якого відповідачка отримала кошти на умовах фінансового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, загальний (максимальний) розмір якої становить 20 000,00 грн, окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців, для власних потреб. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору (п.п. 1.2., 1.3, 1.5. Договору).
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5j4d9z від 27.01.2020, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» надало розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання щодо погашення кредиту.
Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, як і не надано свого розрахунку. 
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідачка отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернула їх, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем грошових коштів та відсутні докази погашення заборгованості.
Щодо переходу права вимоги за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0934140675 від 27.01.2020 від первісного кредитора ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» та до позивача ТОВ «Коллект Центр», колегія суддів враховує наступне.
Пунктом 1.2 договору факторингу №23122024 від 23.12.2024 передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.
На підтвердження права вимоги за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934140675 від 27.01.2020, матеріали справи містять:
- Договір факторингу №14-07/21, укладений 14.07.2021 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Інфінанс» (а.с.26-28);
- Акт приймання-передання реєстру боржників за договором факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 (а.с. 28 зворот);
- Акт приймання-передання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 (а.с. 28 зворот);
- Реєстр боржників за договором факторингу № 14/07 від 14.07.2021 (а.с. 29- 30);
- Платіжна інструкція № М1 від 14.07.2021 (а.с. 28).
- Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладений 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с. 32-34);
- Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 34 зворот);
- Акт зарахування зустрічних однорідних вимог № 28.02.2023 (а.с. 35);
- Реєстр боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 36-37)
Пунктом 7.2. договору факторингу №10-01/2023 передбачено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п. 12 цього договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п. 5.6.2. цього договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.
Отже, ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934140675 від 27.01.2020.
Свої зобов`язання перед кредитором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості та виписки за договором вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, що підтверджується даними про рух коштів по картці, в тому числі і перерахування. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачка укладала договір надання позики № 0934140674 від 27.01.2020, користувалась кредитними коштами та отримала черговий транш в сумі 7 700 грн, який не повернула. Як слідує з наданого розрахунку заборгованості протягом строку дії договору, а саме 36 місяців з 27.01.2020 по 09.01.2023 ОСОБА_1 нараховані відсотки за користування кредитними коштами відповідно до умов договору в розмірі 146 084,65 грн разом з тим позивачем зменшено суму нарахованих відсотків до 95 938,40 грн.
Судом першої інстанції враховано те, що доказів повернення позики чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором у заявленому розмірі 103638,40 грн: з яких: 7700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 95938,40 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.
З врахуванням викладеного не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги щодо нарахування процентів у завищеному розмірі, які перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, оскільки сторонами погоджено всі істотні умови кредитування й щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, які нараховані в межах строку дії кредитного договору.
Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зменшення витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції враховано фактично витрачений час, обсяг наданої допомоги, понесених витрат, їх пропорційність, значення справи для сторін та її складність та обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивачки понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн, оскільки вони підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами. 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26.01.2026.
Головуючий Судді :