Справа № 214/9140/25
2-а/214/80/25
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
14 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
Головуючої судді Чернової Н.В., 
при секретарі судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дороша Сергія Петровича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
11.09.2024 року представник позивача ОСОБА_1 – Дорош С.П. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R54650 (Р54650) від 03.09.2025 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за ч. 3 ст. 210 (210-1) КУпАП. 
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 03 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 було постановлено Постанову № 254650 щодо ОСОБА_3 з приводу адміністративного правопорушення передбаченого ст.210-1 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розміні 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. Копію Постанови № R54650 (№ P54650) по справі про адміністративне правопорушення за статтею 210 КУПАП ОСОБА_1 було вручено 04 вересня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає дану постанову такою, що не відповідає положенням чинного в Україні законодавства за наступних обставин: Відповідно до абзацу 2 пункту 10 розділу ІІ Наказу МО України №3 від 01.01.2024 року «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» Постанова заповнюється державною мовою друкованим способом або від руки розбірливим почерком. Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 854650 від 03 вересня 2025р. містить низку порушень, які викликають сумнів щодо її достовірності. А саме, протягом складання зазначеної Постанова її номер змінюється з R54650 (на початку) на Р54650 (в кінці). Відтак невідомий номер Постанови. Так само у назві Постанови не визначено істотного чинника за якою ж частиною статті 210-1 КУпАП притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . І лише в тексті самої Постанови з`ясовується, що підставою є частина 3 але вже статті 210 КУпАП. Відтак незрозуміло, за якою ж статтею громадянина ОСОБА_1 притягнуто по адміністративної відповідальності: статтею 210 КУпАП чи статтею 210-1 КУПАП. Постанова R54650 (P54650) не містить жодної інформації про розгляд матеріалів справи уповноваженою особою та присутність чи неприбуття військовозобов`язаного (особи, яка притягується до адміністративної відповідальності) на розгляд справи. Обов`язковість розгляду справи про адміністративне правопорушення в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є незаперечною оскільки відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП «Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Тим самим кодексом визначено підстави розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Проте Постанова R54650 (Р54650) не містить жодної та будь-якої інформації про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи чи про визнання останнім провини та заяву про розгляд справи без його участі. Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R54650 (P54650) від 03.09.2025р. зазначає, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є той факт, що ОСОБА_1 не прибув до ТЦК та СП за повісткою № НОМЕР_1 яка надсилалась йому 22.02.2025 року чим порушив, вимоги абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Окремо звертає увагу на той факт, що Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R54650 (P54650) від 03.09.2025р. не містить жодної та будь-якої інформації про вручення ОСОБА_1 повістки №2632129 яка надсилалась йому 22.02.2025 року. І це є ключовою обставиною оскільки саме отримання або ігнорування отримання повістки дають підстави для визначення умислу в діях ОСОБА_1 на підставі вищевикладеного, вважає постанову незаконною, та просить визнати протиправною
23.09.2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Представник відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_2  в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 194 КАСУ України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАСУ України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням дійшов до таких висновків.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 03.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 Долговим А.А. прийнято постанову №R546550 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000,00 грн. у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Згідно тексту постанови, засобами поштового зав`язку АТ «Укрпошта» 22.02.2025 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 була надіслана повістка № 2632129 для явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дата явки 06.03.2025 року. За викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Ураховуючи викладене, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП).
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2ст.210-1 КУпАП).
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст. 210-1 КУпАП).
Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.
Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Згідно з абз.3 ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 року №673, поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву. Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях).
Положеннями ч.5 ст.39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами: 1) перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк; 2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя.
Так, згідно протоколу та оскаржуваної постанови відповідачем в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 03.09.2025 року встановлено факт неприбуття позивача по повістці за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 06.03.2025 року без поважних причин.
Водночас, вирішуючи справу суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів вручення відповідачем повістки ОСОБА_1 про виклик, яка надсилалась останньому 22.02.2025 року, що фактично унеможливило як обізнаність, так і фактичну явку позивача (навіть за умови отримання ним повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_4 на вказану в повістці дату.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень»
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Так, відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем була отримана повістка № 2632129, що б свідчило про належне повідомлення позивача щодо дати та часу на який необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Суд зауважує, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що відсутні докази вручення позивачу повістки, а тому відповідач як суб`єкт владних повноважень відповідно до положень статті 77 КАС України зобов`язаний був надати докази в спростування зазначених доводів зважаючи на те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, відповідач не надав до суду доказів вручення позивачу повістки № 2632129, як і доказів в підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату, що спростовує доводи відповідача про не прибуття позивача без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зазначений обов`язок відповідач не виконав.
Зважаючи на те, що відповідач не довів того, що позивачем у встановленому законом порядку було отримано повістку № 2632129, суд доходить до висновку про протиправність постанови № R54650 від 03.09.2025 року та як наслідок необхідності її скасування із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову до суду в сумі 605,60 грн., враховуючи положення зазначеної норми, ця сума судового збору підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статями 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Позов представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Дороша Сергія Петровича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративні правопорушення – задовольнити. 
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R54650 (Р54650) від 03.09.2025 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за ч. 3 ст. 210 (210-1) КУпАП. 
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок його бюджетних асигнувань 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Відомості сторін: 

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса:  АДРЕСА_1 
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.В. Чернова