Справа № 464/8424/25
пр.№ 2-а/464/3/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.2026 року
Сихівський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого-судді Бойко О.М.
секретар судового засідання Константинова С.С. 
з участю представника позивача Олексюка Н.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради серії АД№2511253 від 31.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позову покликається на те, що 31.10.2025 року інспектором з паркування його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення вимог п.15.10 ПДР України. З оскаржуваною постановою не погоджується, вважає її безпідставною, незаконною та необґрунтованою, оскільки жодних правил дорожнього руху не порушував, в місці здійснення стоянки відсутні будь-які забороняючі знаки. Із фотофіксації вбачається, що такі знаки встановлені для іншої дороги, відтак, їх дія не поширюється на ділянку дороги, де стояв автомобіль позивача. У зв`язку з наведеним просить позов задоволити.
Представник відповідача подав відзив на позов, у якому заперечив позовні вимоги, зазначивши, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки позивачем здійснено стоянку в місці, де транспотрний засіб, який стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить небезпеку для руху пішоходів. Звертає увагу на те, що позивача не притягнуто до відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку «Зупинку заборонено», відтак, суть правопорушення полягала у тому, що стоянка автомобіля позивача робила немодливим рух інших транспортних засобів або стровювала перешкоду для руху пішоходів, а фото із встановленими знаками підтверджує, що пропускна здатність на даній вулиці є обмеженою. Оскільки постанова прийнята у відповідності до вимог законодавства вважає, що підстави для її скасування відсутні. 
Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні її змісту, додатково пояснивши, що хоча позивача і не притягуто до відповідальості за порушення вимог дорожніх знаків, однак, наявністю таких відповідач обгрунтовує пропускну здатність вулиці. Однак, такі дорожні знаки встановлені для дороги, яка веде безпосередньо вгору до замку Паланок, натомість, автомобіль позивача стоїть на вулиці, яка йде праворуч від дороги, яка веде до замку, відтак, дорожні знаки на цій ділянці не діють. Просить позов задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав відзиву на позовну заяву, у якому зазначив свої заперечення щодо позову, а тому суд вважажє, що справу можливо розглянути у відсутності представника відповідача.
Заслухавши пояснення предстаника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 31.10.2025 року інспектором з паркування управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради винесено постанову серії АД№2511253 від 31.10.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно з даною постановою, позивача визнано винним у тому, що він 31.10.2025 о 11:21 год., керуючи автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила стоянки, здійснивши стоянку в місці, де транспортний засіб, що стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п.15.10 д ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
За змістом ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В силу п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем на обгрунтування законності постанови суду надано фотофіксацію місця стоянки автомобіля позивача та схему організації руху до замку «Паланок». При цьому, відповідачем у відзиві факт того, що транспортний засіб позивача на місці стоянки, міг зробити неможливим рух інших транспортних засобів обгрунтовано наявністю дорожніх знаків, які підтверджують обмежену пропускну здатність вулиці. 
Відповідно до п.8.2.1 розділу 8 ПДР України дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Із долучених до справи копій фотографій місця стоянки вбачається, що дорожній знак що забороняє зупинку встановлений праворуч на дорозі, яка веде безпосередньо до замку «Паланок», а автомобіль позивача наявний на дорозі, що веде праворуч від дороги до замку, відтак, дія вказаного дорожнього знаку на неї не поширюється. При цьому, із фотофіксації не вбачається, що ширина вказаної дороги, де здійснив стоянку позивач, не дозволяє безпечний роз`їзд двох автомобілів чи створює перешкоду для пішоходів.
Таким чином, відповідачем не доведено обставин щодо того, що стоянка автомобіля позивача зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, а відтак, наявність порушення вимог п.15.10 д ПДР України.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За наведених обставин, суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України,-

в и р і ш и в :

позов задоволити. 
Скасувати постанову серії постанову інспектора з паркування управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради серії АД№2511253 від 31.10.2025 року про притягнення  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуюча: