Справа № 607/6190/25 
Провадження № 22-ц/4808/94/26 
Головуючий у 1 інстанції АННИШИН С. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року   м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:     Василишин Л.В., Баркова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Акцент-Банк», в інтересах якого діє адвокат Омельченко Євген Володимирович, на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Аннишиним С.І. в м. Галич, у справі за позовом Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2025 року позивач Акціонерне Товариство «Акцент банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101641383850351 від 05.01.2022 у розмірі 14 034 грн 36 коп.
Позов мотивовано тим, що 05 січня 2022 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим уклав кредитний договір №АВН0СТ155101641383850351 щодо надання кредиту в розмірі 15 000,0 грн строком на 11 місяців (тобто до 04.12.2022 року) зі сплатою процентів в розмірі 50 % щорічно.
Через неналежне виконання боржником своїх зобов`язань у нього виникла заборгованість.
На 25.03.2025 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором складала 14 034,36 грн, зокрема: 11 269,43 грн грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 764,93 грн – заборгованість за процентами.
Позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2025 року позов Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101641383850351 від 05.01.2022 у розмірі 11437 (одинадцять тисяч чотириста тридцять сім) гривень11 копійок, яка складається з: 11269 (одинадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 43 копійки - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 167 (сто шістдесят сім) гривень 68 копійок загальний залишок заборгованості за пенею.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Акцент Банк» 1974 гривні 10 копійок судового збору.
Рішення мотивовано тим, що відповідно до умов кредитного договору строк його дії становить шість місяців, а загальна сума процентів за користування кредитом за цей період — 2 265,52 грн. Здійснюючи часткове погашення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 сплатив 5 828,41 грн. Із цієї суми позивачем зараховано 3 730,57 грн як оплату за тілом кредиту, та 2 097,94 грн – як оплату процентів за користування (згідно з розрахунком заборгованості). Оскільки відповідач сплатив заборгованість у сумі 2 097,84 грн у рахунок погашення процентів, отже, невиплаченою залишилася сума процентів в розмірі 167,68 грн (2 265,52 грн – 2097,94 грн). За таких обставин суд першої інстанції частково задовольнив позов, стягнувши з відповідача в користь позивача заборгованість в сумі 11437,11 грн, що складається з: 11269, 43 грн – заборгованість за тілом кредиту та 167,68 грн - заборгованість за процентами.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що у вказаній частині рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з порушенням матеріальних норм права.
Зокрема, зазначає, що суд відмовив у стягненні процентів з тих підстав, що відповідач їх сплатив, оскільки банк нарахував їх за період 11 місяців, тоді коли кредит був на 6 місяців. 
Апелянт не погоджується із цим висновком, оскільки банком було надано кредитні канікули у зв`язку з початком військових дій, тобто фактично банк надав в період дії кредиту період адаптації відповідачу, перенісши виплати на декілька місяців, не змінивши їх розмір, що підтверджується графіком погашення заборгованості (таблицею вартості), де розписано всі суми що підлягали до сплати.
Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути на користь АТ “А-Банк” з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що на підставі Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101641383850351 від 05.01.2022 року ОСОБА_1 надано кредит за послугою «Швидка готівка» у сумі 15 000,00 грн на строк 6 місяців з 2022-01-05 по 2022-07-04 включно та із процентною ставкою фіксованою - 50 % на рік. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій (загальна вартість кредиту) становить 17 265,22 грн. Заяву підписано електронним підписом (а.с.19,20).
Вказана процента ставка та розмір кредитного ліміту погоджені відповідачем у Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с.17,18).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума кредиту за договором становить 15 000,00 грн, проценти за користування кредитом становлять 2265,52 грн, загальна вартість кредиту – 17 265,52 грн (а.с.21).
Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява про надання послуги «Швидка готівка» разом з умовами та правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір (а.с.20).
АТ «Акцент банк» виконав умови договору та надав відповідачу доступ до кредитних коштів.
Згідно з меморіальним ордером №TR.21265310.73697.65455 від 05.01.2022 ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 15 000 грн; призначення платежу: видача кредиту згідно договору №АВН0СТ155101641383850351 від 05.01.2022 (а.с.25).
Згідно з випискою по кредиту за період з 05.01.2022 по 24.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 14034,36 грн грн (а.с.26).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101641383850351 від 05.01.2022 ОСОБА_1 здійснив часткове виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, 06.02.2022 сплатив 52,00 грн, 23.02.2022 - 2825,59 грн; 16.06.2022-0,41 грн, 30.06.2022 – 0,41 грн; 03.09.2022 – 2450,00 грн; 29.09.2022 – 500,00 грн. Загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 11 269,43 грн, залишок заборгованості за процентами - 2764,93 грн, разом - 14034,36 грн. Платежі за договором підтверджені і у виписці по кредиту від 25.03.2025.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно з частина 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 05.01.2022 шляхом підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка» між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.
За вказаним договором ОСОБА_1 отримав доступ до кредитних коштів та частково періодично здійснював погашення заборгованості, про що свідчить виписка по кредиту відповідача, видана АТ «Акцент-Банк» за період 05.01.2022 по 24.03.2025. Указане дозволяє суду зробити висновок, що відповідачем грошові кошти за вказаним кредитним договором були отримані та перебували у його користуванні.
Водночас, відповідачем порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, у ОСОБА_1 є заборгованість перед позивачем.
Заборгованість за тілом кредиту становить 11 269,43 грн та підтверджена належними доказами.
Суд першої інстанції не погодився із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами.
Відповідно до умов Договору строк кредиту становить 6 місяців з 05.01.2022 по 04.07.2022.
Проте із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані за період з 05.01.2022 по 04.12.2022, тобто за 11 місяців. Таким чином, нарахування процентів за період, який перевищує встановлений строк дії договору, є безпідставним і не ґрунтується на умовах кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що банком було надано кредитні канікули у зв`язку з початком військових дій, тобто фактично банк надав в період дії кредиту період адаптації відповідачу, перенісши виплати на декілька місяців, не змінивши їх розмір, що підтверджується графіком погашення заборгованості (таблицею вартості), де розписано всі суми, що підлягали до сплати, колегія суддів відхиляє, оскільки такі ж доводи висловлювалися представником позивача у суді першої інстанції, який дав їм належну оцінку.
Так, місцевий суд зазначив, що пояснення представника банку про те, що відповідачу нібито надавалися «кредитні канікули», не підтверджені жодними належними доказами. Навпаки, з наданого розрахунку вбачається, що банк продовжував нараховувати проценти протягом 11 місяців, що свідчить про відсутність фактичного надання таких «кредитних канікул».
Відповідно до пункту 18 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101641383850351 від 05.01.2022 відповідач погодився, що всі зміни до Договору, в тому числі щодо розміру комісій, тарифів, загальних витрат та вартості супровідних послуг можуть бути внесені за згодою Сторін та на умовах, визначених у Договорі. В свою чергу, матеріали справи не містять жодних угод чи домовленостей сторін про будь-яке продовження строку договору.
Відповідно до умов кредитного договору строк його дії становить шість місяців, а загальна сума процентів за користування кредитом за цей період — 2 265,52 грн (відповідно до Таблиці обчислення вартості кредиту для споживача, паспорту споживчого кредиту).
Судом встановлено, що здійснюючи часткове погашення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 сплатив 5 828,41 грн. Із цієї суми позивачем зараховано 3 730,57 грн як оплату за тілом кредиту та 2 097,94 грн – як оплату процентів за користування (згідно з розрахунком заборгованості).
Оскільки відповідач сплатив заборгованість у сумі 2 097,84 грн у рахунок погашення процентів, отже, невиплаченою залишилася сума процентів в розмірі 167, 68 грн (2 265,52 грн – 2097,94 грн).
З огляду на наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають проценти за користування кредитом у розмірі 167,68 грн.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції правильно вважав, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 11437,11 грн, що складається з: 11 269, 43 грн – заборгованість за тілом кредиту та 167,68 коп. - заборгованість за процентами.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оцінивши усі надані докази у справі, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню не підлягає.
Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Акцент-Банк», в інтересах якого діє адвокат Омельченко Євген Володимирович, залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий        І.О. Максюта
Судді:         Л.В. Василишин
В.М. Барков