КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6805/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходить військову службу за контрактом, з 23.05.2023 року по теперішній час перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого оператора комплексу радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби роти радіоелектронної боротьби. Постанова Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 запровадила експериментальний проект, спрямований на залучення молодих громадян віком від 18 до 24 років до військової служби за контрактом. Цей проект передбачає укладення контракту строком на один рік, з обов`язковою участю в бойових діях не менше шести місяців. Звертав увагу, що умови даної постанови ним виконані в повному обсязі, зокрема: укладення контракту у період дії воєнного стану військовослужбовцем у віці до 25 років; участь у бойових діях протягом не менше шести місяців; виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням оборони України та захисту її безпеки. При цьому, вказує, що безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України приймав у період з 04.04.2024 по 19.07.2024; з 02.09.2024 по 08.09.2024, з 16.09.2024 по 25.03.2025. Стверджує, що не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення. Отже, вважає, що у нього наявні всі обов`язкові підстави для отримання одноразової грошової допомоги та інших пільг, передбачених Постановою КМУ від 11.01.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану». Проте, за результатом розгляду адвокатського запиту представника позивача, військова частина НОМЕР_1 надіслала лист-відповідь №2336 від 15.04.2025, яким відмовила у задоволені рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 від 11.02.2025 року. Позивач не погоджується із такими діями відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153, вважає її протиправною, такою що порушує його законні права, в тому числі права та гарантії, які надані йому у зв`язку з проходженням військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни. Крім того, зауважував, що під час виконання службових обов`язків у зоні бойових дій він отримав поранення, а Постанова Кабінету Міністрів України №153 встановлює додаткові гарантії соціального захисту військовослужбовців, які отримали поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану.
Ухвалою суду від 28.10.2025 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.60-61).
Представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що позивачем був укладений контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, терміном на 3 (три) роки, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України. Форма укладеного контракту, а також термін його укладання, не відповідають вимогам, визначеним Порядком № 153, що виключає його застосування до позивача. Вказував, що позивач уклав контракт під час навчання у НОМЕР_3 навчальному танковому полку НОМЕР_4 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України і перебував на посаді курсанта, яка не входить до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил України. Крім того, довідка надана позивачем до позову, не підтверджує факту безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Крім того, вважає, що наявність у позивача посвідчення учасника бойових дій свідчить про наявність у нього статусу учасника бойових дій, але не свідчить про те, що він належить до першої категорії учасників бойових дій, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора. Зауважував, що військова частина НОМЕР_1 не входить до переліку військових частин, затверджених Генеральним штабом Збройних Сил України на реалізацію експериментального проекту, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану". Отже, вважає, що право на отримання грошової винагороди в розмірі 1 млн грн мають особи за умови прийняття їх на військову службу за контрактом, відповідно до Порядку №153, строком на один рік до військових частин відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил України, громадянина України віком від 18 до 25 років за штатними посадами відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , є у часником бойових дій (а.с.39), що не заперечується сторонами.
27.07.2022 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_3 навчального танкового полку НОМЕР_4 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 роки. (а.с.36-38)
Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.05.2023 №95 солдата ОСОБА_1 з 23.05.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення і вважається таким, що 23.05.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою оператора відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 . (а.с.41) 
Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.11.2024 №337 позивача призначено на посаду старшого оператора комплексу радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 . (а.с.40)
Відповідно до довідки №653 від 28.03.2025 позивач перебуває на військовій службі з 23.05.2023 по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.33)
Згідно довідки від 30.03.2025 №320, позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у період з 04.04.2024 по 19.07.2024; з 02.09.2024 по 08.09.2024, з 16.09.2024 по 25.03.2025, приймав участь в захисті держави проти збройної агресії російської федерації. (а.с.31)
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.10.2024 №12789 військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 , 08.09.2024 одержав вибухову травму, акубаротравма, травма лівого ока, гостра реакція на стрес, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу під час виконання бойового завдання, перебуваючи відповідно до бойового розпорядження штабу роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 №7576 від 06.09.2024, в районі населеного пункту АДРЕСА_1 (зони виконання бойових завдань) в районі ведення бойових дій. Поранення настало під час виконання службових обов`язків, під час захисту Батьківщини. (а.с.32)
Адвокат в інтересах позивача 31.03.2025 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із адвокатським зверненням №31/03 щодо розгляду рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 грн та інших пільг відповідно до Постанови КМУ №153 від 11.02.2025, додавши до звернення також й рапорт позивача від 31.03.2025 (а.с.10-13, 14-17)
Листом від 15.04.2025 №2336 відповідачем розглянуто адвокатське звернення та повідомлено, що ОСОБА_1 на день надання відповіді на запит обіймає посаду старшого оператора комплексу радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби роти-радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , тому не підпадає під перелік займаних посад, які входять до переліку посад в експериментального проекту. Військова частина НОМЕР_1 не є учасником експериментального проекту, тому у зв`язку з цим, командування та військові посадові особи військової частини НОМЕР_1 не можуть здійснити соціальне страхування, в тому числі, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 1 000 000 мільйона гривень ОСОБА_1 , передбаченої Порядком № 153. (а.с.28-29)
Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_5 щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ч.3 ст.2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. (ч.4 ст.2 Закону №2232-XII)
Статтею 3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 40 Закону №2232-XII визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ст.12 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 розділу І вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.
Кабінетом Міністрів України 11 лютого 2025 року прийнято Постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153).
У подальшому до вказаної Постанови №153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни:
- Постановою КМУ №387 від 01.04.2025 року, дата набрання чинності: 08.04.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»);
- Постановою КМУ №942 від 30.07.2025 року, дата набрання чинності: 07.08.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»).
Абзацом другим пункту 2 Постанови №153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Пунктом 3 Постанови №153 визначено, що: учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
1) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
2) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 року) було встановлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 року) військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Отже, абзаци 2 та 4 пункту 4 Постанови КМУ №153, як в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови КМУ №942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 дотепер), встановлює 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64;
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року);
(абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач проходить військову службу на посаді рядового складу Збройних Сил України, уклав контракт у період воєнного стану, та на дату набрання Постановою №153 вік до 25 років, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, протилежного відповідачем не доведено.
До того ж, будь-які відомості щодо притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарні правопорушення відсутні в матеріалах справи та такі обставини не були підставою для відмови позивачу у спірній виплаті.
Починаючи з 7 серпня 2025 року (дата набрання чинності Постанови КМУ №942 від 30.07.2025) абзаци 2 та 4 пункту 4 Постанови №153 були викладені в наступних редакціях:
Абзац другий пункту 4 Постанови №153:
«Установити, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.»
Абзац 4 пункту 4 Постанови №153: «Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі».
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.10.2024 №1278 військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , 2000 р.н., 08.09.2024 одержав Вбухову травму акубаротравма, травму лівого ока, гостру реакцію на стрес, за обставин виконання бойового завдання у районі виконання бойових дій (Курська область), під час захисту Батьківщини. (а.с.32)
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач, звернувшись до військової частини НОМЕР_1 , дотримався обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода в розмірі 1 млн. гривень на підставі Постанови №153.
Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що позивачем був укладений контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, терміном на 3 (три) роки, та форма укладеного контракту, а також термін його укладання, не відповідають вимогам, визначеним Порядком № 153, що виключає його застосування до позивача. 
Так, контракт укладено 27.07.2022 року, тобто у період дії воєнного стану, у віці позивача до 25 років, що відповідає вимогам п.4 Постанови №153. 
До того ж, суд зазначає, що Постанова №153 прийнята 11.02.2025, а контракт укладено 27.07.2022, тобто останній і не може відповідати формі, затвердженій Постановою №153.
Також, судом не приймаються до уваги доводи відповідача на те, що позивачем не надано доказів, що ним подавалася заява щодо бажання укладання контракту відповідно до Порядку, затвердженого Постановою №153, оскільки суд ще раз наголошує, що контракт укладено 27.07.2022, тобто до прийняття Постанови №153 та затвердження його Порядку, а до позивача є застосовним п.4 Постанови №153. З цих же підстав, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що військова частина НОМЕР_1 не входить до переліку військових частини, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил України на реалізацію експериментального проекту, визначеному Постановою №153. Оскільки Порядок, затверджений Постановою №153 визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов. Тобто, вказаний порядок є застосовним до правовідносин, які виникають після його затвердження та набрання Постановою №153 чинності, а саме з 13.02.2025 та розповсюджують свою дію на громадян України віком 18 до 25 років, які будуть укладати контракти у відповідності до вказаного Порядку.
Отже, відмова відповідача щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року є протиправною.
Належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати сторонами не понесені.
Керуючись ст.ст.132, 139, 243-246, 255, 292-297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (  АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_7 здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА