ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/1930/25
Провадження № 22-ц/820/474/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представниці відповідача  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 9 грудня 2025 року про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.
ОСОБА_4 зазначив, що він є власником житлового будинку загальною площею 68,5 кв.м і земельної ділянки площею 0,09 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0214 по АДРЕСА_1 , та житлового будинку загальною площею 43,3 кв.м і земельної ділянки площею 0,1154 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0168 по АДРЕСА_2 , у тому ж селищі. Земельна ділянка площею 0,0721 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0033 по АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 . На цій земельній ділянці по всьому периметру ОСОБА_6 самочинно, без відповідних дозвільних документів, із порушенням протипожежних норм, побудував багатоповерхову споруду з підвальним приміщенням, яка несе в собі потенційну загрозу життю, здоров`ю та майну власника суміжної ділянки, а також у подальшому може призвести до суспільно-значимих несприятливих наслідків.
За таких обставин ОСОБА_4 просив суд усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованої споруди, яка розташована на земельній ділянці АДРЕСА_3 .

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Одночасно з позовом ОСОБА_4 подав суду доповнену заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що ОСОБА_6 не зупиняє самочинне будівництво та продовжує ремонтно-будівельні роботи спірної споруди, а у разі задоволення позову буде ускладнено або унеможливлено виконання рішення суду.
ОСОБА_4 просив суд у порядку забезпечення позову:
накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0721 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0033, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій, а також перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, розпорядження та зміну цільового призначення;
заборонити ОСОБА_5 або ж будь-яким іншим підрядним організаціям чи фізичним особам виконувати будь-які ремонтно-будівельні роботи на об`єкті будівництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 9 грудня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Тарадай О.Т. про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, загальною площею 0,0721 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонено вчинення будь-які реєстраційні дії, а також перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками, розпорядження та зміну цільового призначення.
Заборонено ОСОБА_5 або ж будь-яким іншим підрядним організаціям чи фізичним особам виконувати будь-які ремонтно-будівельні роботи на об`єкті будівництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033).
Вказано, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Суд керувався тим, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову чи утруднити ефективний захист прав та інтересів позивача. Такий вид забезпечення позову є співмірним та адекватним у контексті заявлених позовних вимог, стосується виключно конкретного об`єкта будівництва, має тимчасовий характер, а його застосуванням буде дотримано баланс між інтересами сторін.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі  ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у забезпеченні позову посилаючись на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав належних доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Застосований судом захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, є таким, що фактично вирішує спір по суті до ухвалення рішення, та обмежує права відповідача. Суд не застосував правильно норми чинного законодавства та не врахував усталену практику Верховного Суду, а постановлена ним ухвала є необґрунтованою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Щодо розгляду справи апеляційним судом за відсутності позивача та його представниці

Відповідно до статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, рішення від 7 липня 1989 року, пункт 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.
Ухвалою від 14 січня 2026 року справа була призначена до судового розгляду в суді апеляційної інстанції на 3 лютого 2026 року о 15 годині 30 хвилин.
Позивач ОСОБА_4 бере участь у справі через свого представницю – адвокатку Тарадай О.Т.
30 січня 2026 року адвокатка Тарадай О.Т. одержала судову повістку про виклик у судове засідання, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 62). Крім того, направлена на зазначену у справі адресу ОСОБА_2 судова повістка повернулася до суду з відміткою у поштовому повідомленні від 22 січня 2026 року про відсутність останнього за адресою місця проживання (а.с. 64). Тобто позивач і його представниця повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді.
Адвокатка Тарадай О.Т. звернулася до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи посилаючись на свою хворобу та тимчасову непрацездатність. Водночас позивач ОСОБА_4 та адвокатка Тарадай О.Т. не з’явилися в судове засідання.
Оскільки поважність причини неявки позивача не підтверджена, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, то апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу в даному судовому засіданні. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відкладення розгляду справи призведе до порушення строку розгляду апеляційної скарги, визначеного статтею 371 ЦПК України.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду в повній мірі не відповідає.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не з`ясував правильно норми статей 149, 150 ЦПК України, а тому постановлена ним ухвала в частині накладення арешту на майно та заборону вчинення реєстраційних дій підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_4 є власником житлового будинку загальною площею 68,5 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,09 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0214 по АДРЕСА_1 . Водночас  ОСОБА_4 є власником житлового будинку загальною площею 43,3 кв.м і земельної ділянки площею 0,1154 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0168 по АДРЕСА_2 , у тому ж селищі.
Житловий будинок загальною площею 88,6 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,0721 га з кадастровим номером 6823055400:00:001:0033 по АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .
Між сторонами виник спір з приводу здійснення ОСОБА_7 на земельній ділянці з кадастровим номером 6823055400:00:001:0033 будівництва багатоповерхової споруди з цокольним поверхом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
В силу статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 6 серпня 2025 року (справа №759/22148/24) зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Предметом заявленого у справі позову є вимога  ОСОБА_2 про усунення з боку ОСОБА_3 перешкод у здійсненні ним права користування земельними ділянками.  ОСОБА_4 обґрунтував свій позов тим, що такі перешкоди чиняться йому внаслідок здійснення ОСОБА_7 самочинного будівництва на суміжній ділянці.
Відповідно до листа Відділу містобудування та архітектури Хмельницької обласної військової адміністрації від 19 листопада 2025 року №14/25 (а.с. 13) ОСОБА_6 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823055400:00:001:0033, на якій здійснено самочинне будівництво чотирьохповерхової споруди з цокольним поверхом.
Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходу забезпечення позову у виді заборони відповідачу або будь-яким іншим підрядним організаціям чи фізичним особам виконувати ремонтно-будівельні роботи на спірному об`єкті будівництва може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Такий вид забезпечення позову  ОСОБА_2 є співмірним із заявленими вимогами та враховує інтереси сторін у вирішенні спору. При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать процесуальним нормам і правовим висновкам Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви  ОСОБА_2 і неправильність застосованого судом заходу забезпечення позову у виді заборони будівельних робіт не відповідають фактичним обставинам справи.
Водночас такий вид забезпечення позову як арешт земельної ділянки, заборона вчинення будь-яких реєстраційний дій, а також перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, розпорядження та зміни цільового призначення землі, не має правового зв`язку із предметом заявленого  ОСОБА_8 позову. Ці заходи не можуть забезпечити збалансованість інтересів сторін, фактичність виконання рішення суду та ефективність відновлення порушених прав позивача.
Суд першої інстанції не врахував указаних обставин і застосував такий вид забезпечення позову помилково.
В цій частині ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Під час розгляду заяви  ОСОБА_2 про забезпечення позову суд першої інстанції не в повній мірі дотримався норм процесуального закону, внаслідок чого постановлена ним ухвала в частині накладення арешту на земельну ділянку та заборони вчинення щодо цієї ділянки будь-яких реєстраційних дій, а також перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, розпорядження та зміни цільового призначення землі, не може бути залишена в силі.
В іншій частині ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Щодо судового збору

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, то в силу статті 141 ЦПК України з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід присудити половину обґрунтовано понесених останнім витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 242 грн 24 коп. (3028?0,2?0,8:2).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 9 грудня 2025 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 6823055400:00:001:0033, загальною площею 0,0721 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , та заборони вчинення щодо цієї ділянки будь-яких реєстраційних дій, а також перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, розпорядження та зміни цільового призначення землі, скасувати. У цій частині ухвалити нове рішення про відмову у забезпеченні позову.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 242 гривні 24 копійки судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Лазаренко А.В.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 47