03.12.25
22-ц/812/2094/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 490/8601/24
Номер провадження 22-ц/812/2094/25 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
03 грудня 2025 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О., 
із секретарем судового засідання - Шурмою Є.М., 
за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 , подану в його інтересах
адвокатом Пугаченком Сергієм Юрійовичем 
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді – Черенкової Н.П., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором №98734446000 від 28 жовтня 2022 року в сумі 102 970,68 грн та понесені судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 28 жовтня 2022 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (надалі - АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1  укладено Договір про надання споживчого кредиту №98734446000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, який він зобов`язався повернути та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Відповідно до положень вказаного договору підписуючи цей Договір, позичальник погодився з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. 
Однак, всупереч умовам вказаного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, в зв`язку з чим станом на дату подання позову його заборгованість перед позивачем становить 102 970,68 грн, з яких: 83 237,38 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19 733,30 грн. - заборгованість за комісією.
15 квітня 2024 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір Факторингу № 264 за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1  за кредитним договором №98734446000 від 28 жовтня 2022 року.
Позивач неодноразово вживав заходів щодо досудового врегулювання спору між сторонами, зокрема на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів - повідомлень про заміну кредитора і повідомлення - вимога про погашення заборгованості за кредитним договором №98734446000 від 28 жовтня 2022 року. Також відповідачу було направлено Досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. Однак, ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд про задоволення позову.
Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №98734446000 від 28 жовтня 2022 року в сумі 102 970,68 грн, 2422,40 грн судового збору та 2000,00 грн витрат на правову допомогу.
13 лютого 2025 року адвокат Пугаченко С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року, скасовано. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін.
12 березня 2025 року представник відповідача - адвокат Пугаченко С.Ю. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково. При цьому, вимоги щодо стягнення з нього комісії в сумі 19 733,30 грн вважає такими, що стягненню не підлягають, оскільки умови договору щодо нарахування комісіє є нікчемними. Зокрема, в договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Ні умовами договору, ні Додатку № 1 до нього не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та матеріали справи не містять доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, представник відповідача вказує, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пункту 3.11 кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, а також додатку до кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління кредитом щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. 
Крім того, сторона відповідача стверджує, що за період дії договору відповідачем сплачено 42 510,00 грн, що підтверджується випискою за кредитним договором, наявною в матеріалах справи. 
З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що враховуючи нікчемність положень пункту 3.11 кредитного договору, заборгованість відповідача за договором № 98734446000 від 28 жовтня 2022 року складає 80778,72 грн (123288,72 грн. - 42510,00 грн.).
У відповіді на відзив, представник позивача - адвокат Усенко М.І. вважав аргументи зазначені у відзиві безпідставними, оскільки щомісячна комісія за управління кредитом у розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту починаючи з 26 квітня 2023 року передбачена у договорі та додатку № 1 до договору № 98734446000 від 28 жовтня 2022 року.
Вказує про те, що ОСОБА_1 свідомо звернувся до АТ «Укрсиббанк» з метою отримання кредитних коштів та, згідно умов договору, підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору та погоджується з ними, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом.
Підписавши кредитний договір, позивач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі й оспорюваних. З огляду на наведені положення законодавства України, чинного на час укладення договору, суд вважає законним право кредитора (відповідача) встановлювати, зокрема, комісію за управління кредитом, яка включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Також, зазначає, що відповідач певний період часу здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості, у тому числі заборгованості за комісією, що свідчить про визнання боргу і його складових, а відтак посилання представника відповідача на незаконність нарахування комісії, на думку позивача є безпідставною і спрямованою на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №98734446000 від 28 жовтня 2022 року в сумі 100 506,02 грн, 2 364,50 грн судового збору та 2000 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №98734446000 від 28 жовтня 2022 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», останній має право на стягнення з відповідача в судовому порядку неповернутої суми позики. Однак, враховуючи дані які містяться у виписці по кредитному договору, суд не погодився з визначеною позивачем сумою заборгованістю за тілом кредиту у сумі - 83237,38 грн та вважав, що з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у сумі 80778,72 грн.
Що стосується вимог про стягнення комісії у сумі 19 733, 30 грн, суд вважав їх обґрунтованими, оскільки кредитор наділений законним правом встановлювати, зокрема, комісію за управління кредитом, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом.
За вказаних обставин та враховуючи порушення позичальником умов договору, суд дійшов висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню з відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, а тому позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є частково обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Пугаченко С.Ю. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 комісії ухвалено з порушенням норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, просив рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені цих вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що умови договору щодо нарахування комісіє є нікчемними. Зокрема, в договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Ні умовами договору, ні Додатку № 1 до нього не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та матеріали справи не містять доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Адвокат Пугаченко С.Ю. вважає, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пункту 3.11 кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, а також додатку до кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління кредитом щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. 
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача - адвокат Усенко М.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Представник позивача зазначав, що підписуючи кредитний договір позивач погодився, що він до його підписання ознайомився з усіма умовами, на яких Банк здійснює кредитування, а також свідомо обрав умови кредитування, викладенні у Договорі. 
Більш того, Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту, а відтак до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.
До початку розгляду справи представник ОСОБА_1 - адвокат Пугаченко С.Ю. надав клопотання, в якому просив розглянути апеляційну скаргу у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 .
Також, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Усенко М.І. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 28 жовтня 2022 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №98734446000, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил.
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105, 09.06.2017 р. (із усіма змінами та доповненнями).
Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил (п.2.1. Договору).
Згідно п. 3.1.Договору, сума кредиту за Договором становить 123 288,72 грн, кредит надається Позичальнику без застави.
Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору (п.3.2 Договору).
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 123 288,72 грн на погашення суми заборгованості Позичальника за кредитом, наданим Позичальнику Банком на підставі Договору про надання споживчого кредиту 96128159000, шляхом перерахування в безготівковій формі на транзитний рахунок Банку № НОМЕР_1 .
Відповідно до 3.5. Договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 26.10.2026 року.
Розмір ануїтетного платежу становить 2 569 грн з моменту укладення Договору до 25 квітня 2023 року. З 26 квітня 2023 року розмір ануїтетного платежу становить 4 418 грн. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх (п.3.6. Договору).
Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця (п.3.7. Договору).
Згідно п.3.8. Договору процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0.00001 % річних.
Відповідно до п.3.9. Договору за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і зараховуються до моменту погашення такої заборгованості.
До позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту від 28 жовтня 2022 року, підписаний відповідачем ОСОБА_1 , в якому сторонами погоджено умови щодо сплати суми кредиту та відсотків.
З виписки за Кредитним договором № 98734446000 вбачається, що 28 жовтня 2022 року на рахунок ОСОБА_1 на виконання договору, надійшли кредитні кошти в сумі 123 288,72 грн.
За такого, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору.
У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за зазначеним договором, яка становить 102 970,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 83 237,38 грн; заборгованість за комісією - 19 733,30 грн.
15 квітня 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу №264.
Відповідно до умов даного Договору факторингу відбулося відступлення права вимоги від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у т.ч. і за Кредитним договором №98734446000 від 28 жовтня 2022 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем, що підтверджується Актом приймання-передачі Права вимоги від 15 квітня 2024 року та копією Витягу з реєстру Боржників від 15 квітня 2024 року до Договору факторингу № 264 від 15квітня 2024 року.
15 квітня 2024 року, на виконання вказаних умов договору факторингу, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило плату АТ «Укрсиббанк» за відступлення прав вимоги, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 1221.
З витягу реєстру Боржників убачається, що сума заборгованості відповідача становить 102 970,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 83 237,38 грн; заборгованість за комісією - 19 733,30 грн. 
13 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило відповідачу досудову вимогу за Вих. №Х4635, що підтверджується списком №15 згрупованих відправлень та службовим чеком АТ «Укрпошта».
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.
Встановивши, що відповідач прострочив зобов`язання по виконанню умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.
При цьому, суд першої інстанції не погодився із визначеною позивачем сумою заборгованості за тілом кредиту - 83 237,38 грн та вважав, що така заборгованість становить 80 778,72 грн.
До вказаного висновку суд дійшов дослідивши виписку за кредитним договором та розрахунок заборгованості, з яких встановив, що твердження відповідача про сплату ним в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 42 510 грн є підтвердженими. 
Крім цього, судом встановлено, що позивачем не враховані платежі, здійснені відповідачем ОСОБА_1 на загальну суму 2 458,66 грн. 
В цій частині рішення суду відповідачем не оскаржується, а тому не було предметом апеляційного перегляду.
Між тим, відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з нього заборгованості за комісією у сумі 19 733, 30 грн.
Переглядаючи рішення суду в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вказано, зокрема, що відповідно до частини другої Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України №1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.
Відповідно до пункту 3.11 договору про надання споживчого кредиту № 98734446000 від 28 жовтня 2022 року позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.
У додатку № 1 до кредитного договору від 28 жовтня 2022 року встановлено щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу) починаючи з 26 квітня 2023 року.
Крім того, у додатку № 1 встановлено комісію за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позивальник5а, яка розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів, але не більше 10 грн.
Також, передбачена комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу у сумі 500 грн та комісія за розрахунково - касове обслуговування у розмірі згідно тарифів банку.
Згідно з пунктами 6.1, 6.13 договору, підписанням цього договору позичальник, серед іншого, засвідчує, що: він особисто ознайомлений з Правилами та тарифами, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com; він отримав від банку інформацію про умови кредитування згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомлений і погоджується з умовами усіх додатків до договору; ним отримано примірник цього договору. Цей договір укладений в двох оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Накладення електронного підпису позичальника на цей Договір є письмовим підтвердженням отримання ним оригіналу свого примірнику Договору.
Отже, у договорі про надання споживчого кредиту № 98734446000 та додатку № 1 до нього, визначено перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості і банк погодив їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору. 
З урахування вищезазначеного, не заслуговують на увагу аргументи представника відповідача - адвоката Пугаченка С.Ю. про незаконність нарахування позивачем та включення в заборгованість комісії в сумі 19 733, 30 грн.
За такого, висновки суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення комісії з відповідача є вірними.
Зогляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін. 
В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем витрати при зверненні з апеляційною скаргою компенсації не підлягають.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Пугаченком Сергієм Юрійовичем - залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко
Судді: О.В. Локтіонова
О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.