Справа № 134/1959/25
3/134/46/2026
ПОСТАНОВА 
Іменем України
10 лютого 2026 року с-ще Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 749753 від 27.11.2025, ОСОБА_1 27 листопада 2025 року близько 18 год. 10 хв. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: під час сварки на ґрунті сімейно-побутових відносин висловлювався в її адресу нецензурною лайкою.
Таким чином, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).
В судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 10 лютого 2026 року, ОСОБА_1 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляв. 
Слід зазначити, що справа надійшла до суду 11 грудня 2025 року та неодноразово призначалася до судового розгляду.
Так, в судові засідання, призначені на 24 грудня 2025 року та 09 січня 2026 року, ОСОБА_1 не з`явився, на вказану в протоколі про адміністративне правопорушення адресу ( АДРЕСА_1 ) судом надсилалися судові повістки, однак вони повернулися до суду неврученими із відміткою на конверті: «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, смс-повідомлення, які надсилалися на вказаний в протоколі номер телефону ОСОБА_1 , не були доставлені в зв`язку з некоректно вказаним номером телефону.
Постановою судді від 09 січня 2026 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було повернуто до ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області для уточнення його місця проживання чи перебування.
Дана справа надійшла до суду після доопрацювання 15 січня 2026 року із рапортом ст. інспектора САП ВВГ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Ілони Бардіян від 14.01.2026, згідно якого ОСОБА_1 перебуває за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , від нього відібрано заяву про надсилання судової повістки в електронному вигляді.
Проте, смс-повідомлення про виклик в судове засідання на 09 год. 00 хв. 10 лютого 2026 року, яке було надіслане на вказаний в заяві про отримання судових повісток за допомогою смс-повідомлення номер телефону ОСОБА_1 , не було доставлене в зв`язку з тим, що номер телефону вказаний некоректно. Вказаний в цій заяві номер телефону співпадає з номером телефону, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. 
При цьому, суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати свої права, визначені статтею 268 КУпАП, однак жодних дій для обґрунтування власної позиції по справі ним здійснено не було.
В той же час, згідно практики Європейського Суду з прав людини (див. рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
За таких обставин, враховуючи, що судом вжито усіх заходів для виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 749753 від 27.11.2025, ОСОБА_1 27 листопада 2025 року близько 18 год. 10 хв. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: під час сварки на ґрунті сімейно-побутових відносин висловлювався в її адресу нецензурною лайкою.
З рапорту працівника поліції від 27.11.2025 року вбачається, що 27.11.2025 року о 18 год. 18 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.11.2025 року о 18 год. 17 хв. заявниця ОСОБА_2 повідомила, що її цивільний чоловік, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє домашнє насильство, просить приїзду працівників поліції. В ході реагування на дане повідомлення було встановлено, що цього ж дня близько 18 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 , між заявницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її співмешканцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виникла сварка на ґрунті сімейно-побутових відносин, під час якої він виражався нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ВАД № 749753 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис серії ЕТ № 100637, проведено бесіду профілактичного характеру щодо дотримання ним законності.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 27.11.2025 року, 27 листопада 2025 року близько 18 год. 20 хв. її співмешканець ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою, після чого вона викликала працівників поліції.
Аналогічні письмові пояснення дав ОСОБА_1 .
Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 27 листопада 2025 року, проведеної інспектором СРПП ВП № 1 Тульчинського РВП лейтенантом поліції Зубенко І.В., рівень небезпеки ОСОБА_1 визначено як низький.
Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ № 100637 від 27.11.2025 ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 на строк 5 діб.
Відомості про свідків в матеріалах справи відсутні, а долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не вдалося відтворити.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому аби повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були вчинені.
Для встановлення події правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами зазначеного Закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Системний аналіз чинного національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняться від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Водночас, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Таким чином, самі по собі нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.
У даному випадку сімейна сварка між ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_1 , під час якої останній висловлювався нецензурною лайкою, на переконання суду, не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже в матеріалах справи відсутні дані про те, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Відповідно до положень КУпАП, справа має розглядатися в межах обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.
Наявні в матеріалах справи письмові докази є явно недостатніми для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Будь-яких доказів неправомірних дій ОСОБА_1 , що завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, сам по собі факт певної конфліктної ситуації між ними не свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 та відповідно свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя