ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" січня 2026 р. справа № 300/2707/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Ігольніков Сергій Володимирович (надалі, також - представник позивача, адвокат Ігольніков С.В.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також - відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також - відповідач 2, ВЧ НОМЕР_1 ) в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) в частині призову та направлення для проходження військової служби солдата ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним та скасувати наказ №18 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним та скасувати наказ №18 командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) в частині оголошення таким, що прибув для подальшого проходження військової служби солдата ОСОБА_1 ; 
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ (по особовому складу), яким звільнити солдата ОСОБА_1 з військової служби; 
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій - частині), яким виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з 01.04.2024 ОСОБА_1 здійснює догляд за тіткою дружини ОСОБА_2 (надалі, також - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом дитинства, та має інвалідність І групи, про що свідчить довідка Медико-соціальної експертної комісії (надалі, також - МСЕК). Представник позивача зазначає, що у відповідності до довідки від 10.05.2024 №131, виданої офісом соціальних послуг Надвірнянської міської ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку, та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання призначення і виплат компенсацій фізичним особам які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" від 23.09.2020 №859 (надалі, також - Постанова №859) з 01.04.2024 до 31.03.2025 останньому призначено компенсацію як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Представник позивача наголошує, що відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (надалі, також - Закон №3543-XII) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи. За доводами адвоката Ігольнікова А.В., позивач має третю ступінь споріднення особи з інвалідністю І групи - ОСОБА_2 . Таким чином, представник позивача переконаний, що ОСОБА_1 є особою, яка на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
За доводами представника позивача, ОСОБА_1 16.01.2025 самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де був затриманий, без вручення повістки у примусовому порядку доставлений до лікарняного закладу з метою проходження медичної комісії щодо визначення придатності до військової служби, та того ж дня наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 направлений для проходження військової службу до ВЧ НОМЕР_1 . Водночас, адвокат Ігольніков С.В. стверджує, що цього ж дня мобілізованим до ІНФОРМАЦІЯ_1 було подано заяву про надання відстрочки, однак відповіді на означену заяву не надходило.
На переконання представника позивача, оповіщення мобілізованого відбулося із грубим порушенням встановленого порядку, оскільки відповідач 1 не викликав та не вручав ніяких повісток позивачу, діяв на свій власний розсуд у порушення встановлених законодавством вимог. Адвокат Ігольніков С.В. зазначає, що відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" від 16.05.2024 №560 (надалі, також - Постанова №560) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу та її оформлення. Таким чином, представник позивача переконаний, що ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен був з`ясувати питання щодо права на відстрочку до видачі наказу про мобілізацію. 
Окрім цього, представник позивача звертає увагу, що згідно з абзацом 9 пункту 60 Постанови №560 до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Таким чином, представник позивача переконаний, що в даному випадку мало місце протиправне прийняття відповідачем 1 наказу про мобілізацію, в частині призову та направлення для проходження військової служби мобілізованого, та як наслідок прийняття військовою частиною ряду наказів, які є похідними від наказу про мобілізацію, а тому теж підлягають скасуванню.
Вважаючи протиправними наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) в частині призову та направлення для проходження військової служби солдата ОСОБА_1 , наказ №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 , наказ №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) в частині оголошення таким, що прибув для подальшого проходження військової служби солдата ОСОБА_1 , позивач, через уповноваженого представника, звернувся до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення виявлених суддею недоліків шляхом подання долучення документу про сплату судового збору за подання даної позовної заяви у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (а.с.65-66).
На виконання вимог цієї ухвали представник позивача 02.05.2025 подав до суду оригінал додаткової квитанції про сплату судового збору (а.с.68-69).
Ухвалою суду від 07.05.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.71-73).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : повний пакет документів, поданий позивачем для отримання відстрочки та належним чином оформлені докази, на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для відмови позивачу в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зокрема, але не виключно: об`єктивну можливість іншого члена сім`ї здійснювати догляд (докази наявності таких членів сім`ї, тощо).
ІНФОРМАЦІЯ_1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 27.05.2025 №11837, який надійшов на адресу суду засобами поштового зв`язку 02.06.2025 (а.с.78-95). Відповідач 1 не визнає позовні вимоги та вважає їх такими що не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне. 
За доводами ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім проводиться робота щодо оповіщення та призову на військову службу по мобілізації громадян України, які зареєстровані, проживають або перебувають на території Надвірнянського району Івано-Франківської області. Відповідач 1 зазначає, що в ході виконання вищевказаних заходів в січні 2025 року, у межах здійснення заходів оповіщення військовозобов`язаних було виявлено громадянина ОСОБА_1 , та встановлено, що у останнього станом на 16.01.2025 відсутній військово-обліковий документ, що є порушення вимог абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (надалі, також - Порядок №1487)). Внаслідок чого, для з`ясування всіх обставин перебування ОСОБА_1 на військовому обліку, останнього, без примусу, було супроводжено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для з`ясування чи є позивач військовозобов`язаним та чи підлягає призову по мобілізації. Відповідач 1 стверджує, що позивач в добровільному порядку погодився пройти військово-лікарську комісію (надалі, також - ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_5 (надалі, також - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) для встановлення ступеня придатності до військової служби, в результаті чого позивача визнано придатним до військової служби.
Відповідач 1 наголошує, що під час уточнення військово-облікових даних ОСОБА_1 та перевірки по базі даних "Оберіг" встановлено, що останній, станом на 16.01.2025, відповідно до вимог статті 23 Закону №3543-XII не подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи які підтверджують, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №16 від 16.01.2025 позивача призвано на військову службу по мобілізації та направлено в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 .
Окрім цього, відповідач 1 вказує, що 16.01.2025 о 18:55 год, після закінчення робочого часу до ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява Гнатишака Б.В. , з відповідними документами про те, що останній на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Вищевказана заява була зареєстрована 17.01.2025 за №215 в журналі реєстрації заяв громадян, щодо отримання відстрочки та передана на розгляд. При цьому ІНФОРМАЦІЯ_1 наголошує, що така заява була подана вже після видання наказу від 16.01.2025 №1, тобто після призову позивача. 
Таким чином, відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Представник позивача скористався правом на подання відповіді на відзив від 09.06.2025, яка надійшла на адресу суду 12.06.2025 (а.с.98-105). Адвокат Ігольніков С.В. вважає, що відповідач 1 у відзиві на позовну заяву не спростував тверджень та аргументів стосовно суті позовних вимог. Представник позивача наголошує, що 16.01.2025 ОСОБА_1 самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де відповідно був затриманий, без вручення повістки у примусовому порядку доставлений до лікарняного закладу з метою проходження медичної комісії щодо визначення придатності до військової служби та того ж дня, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 направлений для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 . За доводами адвоката Ігольнікова С.В., мобілізованому не були роз`яснені його права та обов`язки, заява про надання відстрочки та додані до неї документи, знищені представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон вилучений. Цього ж дня адвокатом Гнатишака Б.В. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 було повторно подано заяву про надання відстрочки, однак відповідь на означену заяву не так і не надійшла.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 25.11.2025 витребував у:
- ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином оформлені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; сторінок журналу реєстрації заяв громадян, щодо отримання відстрочки із записом від 17.01.2025 №215, про реєстрацію заяви ОСОБА_1 ;
- ОСОБА_1 належним чином оформлені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та доказів подання такої заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 16.01.2025 (а.с.142-144).
На поштову адресу суду 22.12.2025 від представника позивача, на виконання ухвали суду надійшли витребувані докази (а.с.118-119).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 суд повторно витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином оформлені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; сторінок журналу реєстрації заяв громадян, щодо отримання відстрочки із записом від 17.01.2025 №215, про реєстрацію заяви ОСОБА_1 (а.с.121-122).
На виконання ухвали суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із супровідним листом від 29.12.2025 №27207 засобами поштового зв`язку направив до суду належним чином засвідченні копії витребуваних доказів, що зареєстровані в суді 05.01.2026 (а.с.124-132). 
Суд зазначає, що відповідач 2 правом на подання відзиву на позов не скористався.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, ознайомившись з позиціями сторін, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 №16 відповідно до Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №741/2024 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" та Постанови Кабінету Міністрів України №318 від 07.04.2023, солдата ОСОБА_1 , відповідно до мобілізаційного плану 16.01.2025 призвано (незалежно від місця перебування на обліку) на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України, ОСОБА_1 вважається таким, що вибув 16.01.2025 в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби (а.с.90).
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2025 №18 солдата запасу ОСОБА_1 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" призначено на посаду водія-електрика-слюсаря ремонтної майстерні інженерного озброєння взводу забезпечення 3-го інженерного батальйону, з 17.01.2025 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення (на котлове забезпечення - з обіду 17 січня 2025 року) і вважається таким, що справи та посаду здав і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.36).
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.01.2025 №26 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водій-електрик-слюсар ремонтної майстерні інженерного озброєння взводу забезпечення 3-го інженерного батальйону, вважається таким, що 25.01.2025 самовільно залишив військову частину (а.с.35).
Представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив стверджує, що ОСОБА_1 16.01.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову, однак така заява та додані до неї документи були знищені представниками відповідача 1, внаслідок чого представником позивача, цього ж дня, повторно подано заяву про надання відстрочки від призову (а.с.4; а.с.99-100).
В матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо встановлення обставин у військовозобов`язаних, внаслідок яких вони не підлягають призову по мобілізації відповідно статті 23 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 23.01.2025, згідно з яким, в результаті розгляду заяви ОСОБА_1 , останньому відмовлено в наданні відстрочки, оскільки такий 16.01.2025 призваний до Збройних Сил України (а.с.88-89).
Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 направлено повідомлення від 14.01.2025 №П/6/2025, яким повідомлено про те, що протоколом від 23.01.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, причина відмови - 16.01.2025 призваний до Збройних Сил України (а.с.86).
Вважаючи протиправними наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) в частині призову та направлення для проходження військової служби солдата ОСОБА_1 , наказ №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 , наказ №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) в частині оголошення таким, що прибув для подальшого проходження військової служби солдата ОСОБА_1 , позивач звернувся до суд за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (надалі, також - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 за №1932-XII (надалі, також - Закон №1932-XII).
Також статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Відповідно до вимог статей 20, 22 Закону №2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 №16, відповідно до Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №741/2024 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" та Постанови Кабінету Міністрів України №318 від 07.04.2023, солдата ОСОБА_1 , відповідно до мобілізаційного плану 16.01.2025 призвано (незалежно від місця перебування на обліку) на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України (а.с.90).
З огляду на зміст позовної заяви, позивач оскаржує наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) в частині призову та направлення для проходження військової служби солдата ОСОБА_1 , наказ №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 , наказ №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) в частині оголошення таким, що прибув для подальшого проходження військової служби солдата ОСОБА_1 .
Слід звернути увагу на те, що процес від початку мобілізації особи до проходження такою особою військової служби у військовій частині складається з певних етапів, на кожному з яких визначені суб`єкти владних повноважень здійснюють комплекс заходів у межах правовідносин, які виникають між цією особою та визначеними суб`єктами владних повноважень.
Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (надалі, також - Закон №3543-XII), який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Абзацом 4 статті 1 Закону №3543-XII передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 3 статті 3 Закону №3543-XII зміст мобілізаційної підготовки становить, зокрема, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Згідно з приписами частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані, серед іншого, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону №3543-XII).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачено перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Частиною 7 статті 23 Закону № 3543-ХІІ установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (надалі, також - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі, також - Порядок №560, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Так, пунктом 57 Порядку №560 визначено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За змістом абзацу 1 пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
За правилами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, перелік яких наведений в Додатку 5 до Порядку №560, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, і фактично розглянути такі документи протягом строку, встановленого пунктом 60 Порядку №560. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
Суд зауважує, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в особі уповноваженої комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зобов`язаний вивчити зміст заяви військовозобов`язаного та доданих до неї документів, якими він обґрунтовує наявність у нього права на відстрочку, оцінити законність підстав для надання відстрочки такому військовозобов`язаному, за необхідності вчинити інші дії, визначені пунктом 60 Порядку №560 (надання запитів до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використання інформації з публічних електронних реєстрів).
При цьому згідно з абзацом 9 пункту 60 Порядку №560 до ухвалення комісією рішення (в контексті змісту пункту 60 Порядку №560 мається на увазі рішення про надання або відмову у наданні відстрочки) військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Також, положення абзаців 1 та 2 пункту 63 Порядку №560 передбачають, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.
Як свідчить зміст абзацу 2 пункту 63 Порядку №560, направлення військовозобов`язаного на медичний огляд для визначення придатності до військової служби відбувається у разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки.
Представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив стверджує, що ОСОБА_1 16.01.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову, однак така заява та додані до неї документи були знищені представниками відповідача 1, внаслідок чого представником позивача, цього ж дня, повторно подано заяву про надання відстрочки від призову (а.с.4; а.с.99-100).
Однак, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 №16 відповідно до Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №741/2024 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" та Постанови Кабінету Міністрів України №318 від 07.04.2023, солдата ОСОБА_1 , відповідно до мобілізаційного плану 16.01.2025 призвано (незалежно від місця перебування на обліку) на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України, ОСОБА_1 вважається таким, що вибув 16.01.2025 в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби (а.с.90).
В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у відзиві на позовну заяву стверджує, що заява Гнатишака Б.В. , з відповідними документами (про те, що останній на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягає призову на військову службу під час мобілізації), надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_1 16.01.2025 о 18:55 год, після закінчення робочого часу. Вищевказана заява була зареєстрована 17.01.2025 за №215 в журналі реєстрації заяв громадян, щодо отримання відстрочки та передана на розгляд комісії (а.с.83). 
На підтвердження вищезазначених обставин ІНФОРМАЦІЯ_1 долучив до матеріалів справи копію сторінок журналу 1 реєстрації звернень громадян ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому 17.01.2025 під №215 зареєстровано заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки (а.с.130-зворотній бік а.с.130).
Також, відповідач долучив до матеріалів справи копію першої сторінки заяви ОСОБА_1 (без дати) адресованої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач повідомляє, що є особою, яка на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягає призову на військову службу та на підставі викладеного просить розглянути заяву та оформити у порядку, визначеному Постановою №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, із відміткою проставленою прописом - "отримано 16.01.2025 о 18:55 год", та містить підпис, прізвище на ініціали особи, що отримала таку заяву (а.с.87).
Суд зазначає, що перша сторінка такої заяви відповідає заяві, встановленого зразка (додаток 4 до Порядку №560, в редакції постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" від 16.08.2024 №930).
При цьому, суд наголошує, що заява встановленого зразка (додаток 4) містить дві сторінки, на сторінці номер два такого зразка повинен міститися додатки (засвідчені копії документів, що підтверджують право на відстрочку), дата, підпис, власне ім`я та прізвище.
Поряд із цим, судом, згідно з пунктом 5 резолютивної частини ухвали суду від 07.05.2025 витребовувався у ІНФОРМАЦІЯ_1 : повний пакет документів, поданий позивачем для отримання відстрочки та належним чином оформлені докази, на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для відмови позивачу в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зокрема, але не виключно: об`єктивну можливість іншого члена сім`ї здійснювати догляд (докази наявності таких членів сім`ї, тощо).
Ухвалою суду від 25.11.2025 Івано-Франківський окружний адміністративний суд витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином оформлені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; сторінок журналу реєстрації заяв громадян, щодо отримання відстрочки із записом від 17.01.2025 №215, про реєстрацію заяви ОСОБА_1 ; у ОСОБА_1 належним чином оформлені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та доказів подання такої заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 16.01.2025 (а.с.112-114).
Ухвалою суду від 23.12.2025 повторно витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином оформлені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; сторінок журналу реєстрації заяв громадян, щодо отримання відстрочки із записом від 17.01.2025 №215, про реєстрацію заяви ОСОБА_1 (а.с.121-122).
Суд наголошує, що жодна із сторін так і не надала суду належним чином оформлену копію другої сторінки заяви ОСОБА_1  про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" із зазначенням дати.
При цьому, представник позивача на виконання ухвали суду надав суду копію першої сторінки заяви ОСОБА_1 (без дати) адресованої ІНФОРМАЦІЯ_1 із відміткою проставленою прописом - "отримано 16.01.2025 о 18:55 год", та містить підпис, прізвище на ініціали особи, що отримала таку заяву (а.с.119).
Позивач не надав суду будь-яких інших доказів, які б свідчили, що заява ОСОБА_1 про надання відстрочки була подана останнім чи його представником до винесення наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 №16.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На переконання суду, у спірному випадку, ОСОБА_1 не довів факту звернення останнім до відповідача 1 із заявою про надання відстрочки до винесення наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 №16.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що громадяни мають обов`язок з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) або у строки, визначені командирами військових частин. Це також стосується військовозобов`язаних, резервістів.
Право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі №280/6033/22, від 01.10.2024 року у справі №160/10728/23, від 11.04.2024 року у справі №520/7954/22.
Відповідно до частина 5 стаття 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, призов на військову службу унеможливлюється за наявності оформленої належним чином відстрочки, а не за наявності в особи неоформленого права на оформлення такої відстрочки.
Поряд з тим, позивач є військовозобов`язаним, який військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби. Матеріалами справи не підтверджено, що на момент прийняття наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 №16 позивач звертався до відповідача 1 із заявою про оформлення відстрочки чи останнім було оформлено відстрочку у встановленому законом порядку.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) в частині призову та направлення для проходження військової служби солдата ОСОБА_1 , наказу №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 , наказу №18 командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) в частині оголошення таким, що прибув для подальшого проходження військової служби солдата ОСОБА_1 .
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;
відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ;
відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.