ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  920/632/24(920/348/22) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я., 

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл"
на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Остапенко О. М., судді: Сотніков С.   В., Отрюх Б. В.) від 28.05.2025 
за позовом          Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Дектум-С"
про стягнення 126 158 698 грн 92 коп. 
в межах справи за заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дектум-С". 

1.          Короткий зміст вимог
1.1.          20.10.2022 Господарський суд Сумської області у справі № 920/348/22 ухвалив рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дектум-С" (Відповідач) про стягнення 126 158 698 грн 92 коп., стягнувши з Відповідача на корить Позивача 98 000 002 грн 10 коп. основного боргу, 13 129 315 грн 35 коп. пені, 13 796 997 грн 88 коп. інфляційних втрат, 1 232 383 грн 59 коп. 3 % річних, 868 350 грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.
10.05.2023 на виконання цього рішення Господарський суд Сумської області видав наказ (далі - Наказ).
1.2.          26.05.2023 ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №   НОМЕР_1 з примусового виконання Наказу.
1.3.          24.07.2023 Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинський Т. Є. (далі - Держвиконавець) подав заяву про звернення стягнення на грошові кошти, які належать іншим особам, а саме із вимогою надати дозвіл на звернення стягнення на кошти в сумі 4 283 565 грн 73 коп., що містяться на рахунках, які належать Публічному акціонерному товариству "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - ПАТ "Укртатнафта"), з метою виконання Наказу: щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 98 000 002 грн 10 коп. основного боргу, 13 129 315 грн 35 коп. пені, 13 796 997 грн 88 коп. інфляційних втрат, 1 232 383 грн 59 коп. 3 % річних, 868 350 грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.
1.4.          Заява обґрунтована зверненням Позивача до Держвиконавця у межах виконавчого провадження №   НОМЕР_1 з примусового виконання Наказу з аналогічним клопотанням, в якому Позивач (як стягувач) повідомив про наявну у Відповідача дебіторську заборгованість, а саме право вимоги на стягнення заборгованості з ПАТ "Укртатнафта" в сумі 4 283 565 грн 73 коп., а також про передбачене законом право звертати стягнення на кошти, які належать боржнику (Відповідачу) від інших осіб.
1.5.          24.06.2024 Господарський суд Сумської області ухвалив відкрити за заявою Позивача провадження у справі про банкрутство Відповідача (Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ввести процедуру розпорядження майна Боржника, мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначити розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Ткачука О.   В. тощо.
07.10.2024 Господарський суд Сумської області у справі про банкрутство Боржника ухвалив визнати вимоги кредиторів, зокрема: ТОВ "Літон Оіл", ПАТ "Укртатнафта" та Позивача, ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс". 
08.04.2025 Господарський суд Сумської області постановив визнати Боржника банкрутом, відкрити ліквідаційну та призначити ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ткачука О.В.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.1.          21.11.2024 Господарський суд Сумської області ухвалив про задоволення заяви Держвиконавця та надання дозволу, з метою виконання Наказу, на звернення стягнення на кошти в сумі 4 283 565 грн 73 коп., що містяться на рахунках, які належать ПАТ "Укртатнафта", яке має дебіторську заборгованість перед Відповідачем.
2.2.          Судове рішення мотивоване доведенням доказами у справі заборгованості ПАТ "Укртатнафта" перед Відповідачем на суму 4 283 565 грн 73 коп., що виникла у господарських правовідносинах між вказаними особами за договором комісії. 

3.          Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
3.1.          28.05.2025 Північний апеляційний господарський суд за результатам розгляду апеляційних скарг ПАТ "Укртатнафта" та Відповідача постановив про їх часткове задоволення, скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 21.11.2024 з прийняттям нового рішення - про задоволення заяви Держвиконавця та надання дозволу, з метою виконання Наказу, на звернення стягнення на кошти в сумі 4 283 565 грн 73 коп., що містяться на рахунках, які належать Укртатнафта, яке має дебіторську заборгованість перед Відповідачем.
3.2.          Судове рішення щодо підстав для скасування рішення місцевого суду мотивоване порушенням місцевим судом прав учасників, зокрема Відповідача, на участь у розгляді цієї справи, оскільки суд першої інстанції провів призначене у цій справі судове засідання та ухвалив відповідне судове рішення за відсутності сторін, зокрема і боржника (Відповідача), а також Держвиконавця, які не могли забезпечити явку у відповідне судове засідання через оголошення в Сумській області в період призначеного на 11 год 40 хв. у цій справі судового засідання сигналу "повітряна тривога", яка тривала з 8 год 51 хв до 12 год 13   хв. 
Судове рішення в частині ухваленого нового рішення мотивовано тими ж мотивами, що і по суті рішення місцевого суду.

4.          Встановлені судами обставини
4.1.          На підтвердження факту наявності заборгованості ПАТ "Укртатнафта" перед Відповідачем Держвиконавець до заяви надав копії документів:
- договору комісії №367/11/2118 від 01.02.2022 між ПАТ "Укртатнафта" та Відповідачем;
- специфікації до договору комісії від 01.03.2022, 17.03.2022, 26.03.2022, 28.03.2022, 01.04.2022 (№ 1/04), 01.04.2022 (№ 1/04-1), 01.05.2022 (№ 1/05), 01.05.2022 (№ 2/05), 01.05.2022 (№ 2/05-1), 01.06.2022, 01.07.2022 (№   1/07), 01.07.2022 (№ 2/07), 01.07.2022 (№ 3/07), 01.07.2022 (№ 4/07), 01.08.2022 (№   1/08), 01.08.2022 (№ 2/08), 01.08.2022 (№ 3/08), 01.09.2022 (№ 1/09), 01.09.2022 (№1/09г);
- акти на компенсації витрат до договору комісії № 1/08 від 31.08.2022 на суму 2 249 684 грн 02 коп., № 1/09 від 30.09.2022 на суму 1 804 168 грн 51 коп.;
- акти виконаних робіт (наданих послуг) № 1/08 від 31.08.2022 на суму 111   791   грн 10 коп., № 1/09 від 30.09.2022 на суму 117 922 грн 10 коп.;
- лист ПАТ "Укртатнафта" до Позивача № 14/02-585 від 23.03.2023 про кредиторську заборгованість;
- довідки ПАТ "Укртатнафта" щодо оперативної кредиторської заборгованості станом на 15.03.2023 та станом на 26.06.2023.
4.2.          У наданому суду 23.08.2023 поясненні ПАТ "Укртатнафта" підтвердило заборгованість перед Відповідачем в сумі 4 283 565 грн 73 коп. за надані комісійні послуги та компенсацію транспортних послуг згідно з договором комісії №367/11/2118 від 01.02.2022. На підтвердження такої заборгованості ПАТ "Укртатнафта" надало довідку № 13-2584 від 18.08.2023 за підписом головного бухгалтера підприємства, що складена на підставі облікових реєстрів.
4.3.          У клопотанні від 01.08.2023 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та у супровідному листі до оригіналів документів від 01.09.2023 ПАТ "Укртатнафта" підтвердило заборгованість перед Відповідачем та просило задовольнити заяву державного виконавця.
4.4.          ПАТ "Укртатнафта" не надало доказів підписання Договору комісії за допомогою засобів електронного зв`язку згідно із Законом України  "Про електронну комерцію", про що зазначив представник Відповідача.
ПАТ "Укртатнафта" та Відповідач підтвердили наявність господарських відносин за Договором комісії.
4.5.          У Сумській області тривала "повітряна тривога", сигнал про яку оголошено о 08 год. 51 хв., а про "відбій повітряної тривоги" - о 12 год. 13 хв., що підтверджується даними з вебсайту "Мапа тривог України" у розділі "Історія тривог" (https://alerts.in.ua).

5.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.1.          30.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" (далі - ТОВ   "Літон Оіл"), як кредитор, вимоги якого визнані у справі про банкрутство Боржника (Відповідача), подало касаційну скаргу, у якій, з урахуванням поданої 07.08.2025 на виконання ухвали Суду від 21.07.2025 заяви про усунення недоліків касаційної скарги, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 та прийняти нове рішення, яким залишити без задоволення заяву Держвиконавця про звернення стягнення на грошові кошти, які належать іншим особам, та відмовити у наданні дозволу на звернення стягнення на кошти в сумі 4 283 565 грн 73   коп., що містяться на рахунках, які належать ПАТ "Укртатнафта", з метою виконання Наказу.

6.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
6.1.          Згідно з аргументами ТОВ   "Літон Оіл" в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження постанови апеляційного суду у цій справі є положення пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки і місцевий суд, і апеляційний суд порушили норми статей 13, 14 ГПК України щодо принципів змагальності та диспозитивності, надавши необґрунтовану перевагу Позивачу перед всіма іншими кредиторами на задоволення вимог до Відповідача як боржника у справі про банкрутство, порушивши при цьому принцип "конкурсного імунітету", не врахувавши відповідні висновки в постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 04.09.2024 у справі №   908/3236/21 щодо змісту принципу конкурсного імунітету, який полягає у недопущенні задоволення вимог одних кредиторів за рахунок майнових активів боржника на шкоду іншим кредиторам, що поширюється на майно, що належить саме боржнику.
6.2.          Також скаржник зазначив, що суди не дослідили всупереч статті 86 ГПК   України наявних доказів у справі, вимог до доказів, їх надання та застосування (чим порушено частину першу статті 77 ГПК України, частини п`яту, шосту статті 91 ГПК України з урахуванням особливості їх застосування у справах про банкрутство.

7.          Касаційне провадження 
7.1.          08.08.2025 Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ   "Літон Оіл" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до частини тринадцятої статті 8, частини першої статті 301 ГПК України. Крім того, Суд витребував з Господарського суду Сумської області та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №   920/632/24 (920/348/22).
7.2.          01.09.2025 до Верховного Суду на запит з Господарського суду Сумської області надійшли матеріали справи №   920/632/24 (920/348/22).
7.3.           З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві, у Верховному Суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи, у зв`язку з чим розгляд поданої касаційної скарги здійснювався Судом у розумні з огляду на вищевказані обставини строки. 

8.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо обмежень на індивідуальне задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство 
8.1.          Суди встановили, що предметом розгляду у цій справі стала вимога Держвиконавця щодо надання дозволу на звернення стягнення на кошти третьої особи з метою виконання Наказу щодо стягнення заборгованості з Відповідача (Боржника) на користь Позивача.
У зв`язку з цим Суд звертається до правил звернення стягнення у межах виконавчого провадження на кошти, що належать іншим особам.
8.2.          Згідно з положеннями частини першої статті 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Аналогічні положення з їх конкретизацією передбачені приписами статті 53 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якими: 
- виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб; зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику (частина перша);
- після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку; якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (частина друга;
- готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих (частина третя);
- на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (частина четверта).
8.3.          За змістом наведених положень статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 336 ГПК України такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) іншої особи передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.01.2023 у справі №904/1182/20, від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі №910/8613/19). 
При цьому за своєю правовою природою положення зазначених статей не є імперативними, судова дискреція в цьому випадку передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підставами відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі № 910/8613/19).
8.4.          Суд, з урахуванням визначеного в статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" змісту виконавчого провадження, зазначає, що виконавче провадження провадиться з метою примусового виконання, зокрема судового рішення щодо стягнення з боржника на користь стягувача присуджених таким рішенням коштів (розділ VІІ Закону України "Про виконавче провадження"), а тому є задоволенням в примусовому порядку тих грошових вимог, суму яких було присуджено до стягнення судовим рішенням. 
8.5.          Між тим примусове виконання судового рішення у виконавчому провадженні в окремих передбачених законом випадках має свої обмеження та заборони, у зв`язку з чим, враховуючи, що щодо боржника у виконавчому провадженні (Відповідача) на час ухвалення як судом першої інстанції, так і апеляційним судом судових рішень у цій справі було відкрито провадження у справі про банкрутство (пункт 1.5), Суд вважає за необхідне звернутися до особливих наслідків відкриття провадження у справі про банкрутство та особливостей захисту прав кредиторів за вимогами до боржника у справі про банкрутство.
Так, наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, зокрема для кредиторів, передбачені спеціальним законом з питань банкрутства, а саме КУзПБ, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 22.09.2021 у справі №   911/2043/20 звертав увагу, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, зокрема і з його кредиторами (аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №   918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).
8.6.          Зазначені відносини полягають у тому, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство весь процесуально-правовий і матеріально-правовий інструментарій законодавства, зокрема, передбачений КУзПБ, спрямований на спростування чи встановлення презумпції банкрутства (неспроможності) боржника, що передбачає такий спосіб захисту прав кредитора на задоволення його вимоги до боржника як звернення кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство із подальшим задоволенням таких вимог, у разі їх визнання судом, у межах провадження у справі про банкрутство та за правилами, передбаченими КУзПБ. 
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у пункті 7.3 постанови від 24.10.2025 у справі №   908/2465/22 (908/1526/23).
8.7.          Особливим наслідком відкриття провадження у справі про банкрутство є запровадження судом з відкриттям такого провадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (частина друга статті 41 КУзПБ).
За визначенням законодавця мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію (частина перша статті 41 цього Кодексу).
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника); забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій (частина третя статті 41 КУзПБ).
Згідно ж з приписами пункту 4 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом; виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).
8.8.          У зв`язку з викладеним та враховуючи, що звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" належить до виконавчих дій, Суд дійшов висновку, що надання судом після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника дозволу на вчинення відповідної виконавчої дії у межах відкритого виконавчого провадження з виконання рішення, у межах якого відбувається стягнення з боржника, заборонено. 
8.9.          Крім наведеного Суд зазначає, що провадження у справі про банкрутство за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого є, зокрема, почергове, пропорційне у межах черги і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника.
Унаслідок конкуренції прав кредиторів за умови недостатності майна боржника виникає необхідність у спеціальному правовому регулюванні.
Для належного забезпечення погашення різних категорій вимог у конкурсному процесі визначальним є саме принцип конкурсного імунітету, за якого після порушення справи про неплатоспроможність майнові активи боржника підпадають під захист закону від стягнень основної маси його кредиторів. За цим принципом забороняється задоволення вимог з майна боржника поза межами конкурсного процесу, а вимоги виявлених кредиторів задовольняються на колективній основі за правилами, що визначають пропорційний розподіл майнових активів боржника на користь усієї сукупності кредиторів з урахуванням черговості цих вимог.
Цей принцип закріплює усю конструкцію провадження у справі про банкрутство і спрямований на попередження або усунення будь-яких переваг або преференцій одних кредиторів на шкоду іншим. Колективний характер задоволення вимог сукупності кредиторів реалізується в межах та за правилами провадження у справі про банкрутство.
Таким чином, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є індивідуальне визначення та задоволення вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство має за мету задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.
Між тим задоволення вимог кредиторів в обхід встановленої КУзПБ процедури та порядку їх задоволення (індивідуально) суперечить самій процедурі та меті здійснення провадження у справі про банкрутство, відкриття якого передбачає пріоритет колективного задоволення вимог кредиторів боржника (за рахунок його активів у межах відповідної конкурсної процедури з пропорційним у межах черги розподіленням, відповідно до закону, цих активів з метою задоволення вимог кредиторів) над індивідуальним задоволенням вимог окремого кредитора (кредиторів).
У наведених висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №   908/3236/21 (пункти 10.2, 10.13,10.27).
8.10.          Відповідно до частини першої статті 61 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, тобто і право вимоги боржника про стягнення заборгованості з третьої особи (дебіторська заборгованість боржника), включаються до складу ліквідаційної маси.
8.11.           Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про незаконність та недопустимість здійснення у виконавчому провадженні, після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, задля індивідуального задоволення у межах такого виконавчого провадження вимог особи, визнаної кредитором у справі про банкрутство боржника, оскільки таке стягнення суперечить процедурі та меті здійснення провадження у справі про банкрутство (пункт 8.9).
8.12.           Між тим, і суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у цій справі, що було скасоване апеляційним судом лише з процесуальних підстав (пункт 3.2), і апеляційний суд, ухвалюючи оскаржувану постанову (а по суті те саме рішення, що і суд першої інстанції), наведеного не врахували, безпідставно та всупереч триваючої процедури банкрутства Відповідача (боржника у виконавчому провадженні), обставини чого суди також встановили (пункт 1.5), надали за результатами задоволення хоча і заявленої до відкриття справи про банкрутство Боржника вимоги Держвиконавця (пункт 1.3) дозвіл на звернення стягнення на належні іншій особі, а саме ПАТ   "Укртатнафта", кошти в сумі 4 283 565 грн 73 коп., яке на цю суму має дебіторську заборгованість перед Боржником (Відповідачем), що є індивідуальним задоволенням вимог Позивача як одного із визнаних кредиторів Боржника, а тому суперечить встановленим КУзПБ обмеженням на виконання Наказу у межах виконавчого провадження під час здійснення провадження у справі про банкрутство.
8.13.          У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 308 та статті 311 ГПК України Суд доходить висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду - скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні заяви Держвиконавця про звернення стягнення на грошові кошти, які належать іншим особам, та відмову у наданні дозволу на звернення стягнення на кошти в сумі 4 283 565 грн 73   коп., що містяться на рахунках, які належать ПАТ   "Укртатнафта", з метою виконання на користь Позивача Наказу. 
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" задовольнити.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від   28.05.2025 у справі №   920/632/24 (920/348/22) скасувати.
3.          Ухвалити у справі №   920/632/24 (920/348/22) нове рішення: відмовити у задоволенні заяви Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинський Т. Є. про звернення стягнення на грошові кошти, які належать іншим особам, та відмовити у наданні дозволу на звернення стягнення на кошти в сумі 4 283 565 грн 73   коп., що містяться на рахунках, які належать Публічному акціонерному товариству "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", з метою виконання наказу від   10.05.2023, виданого на виконання рішення Господарського суду Сумської області від   20.10.2022 у справі № 920/348/22.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О. В. Васьковський
Судді                                                                                В. І. Картере
                                                                                          В. Я. Погребняк