ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 752/12605/21
провадження № 61-10890св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - Закрите акціонерне товариство «Вейка»,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежне рекрутингове агенство»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Вейка» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року в  складі судді Ольшевської І. О. та постанову Київського апеляційного суду від  02 липня 2025 року в складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Березовенко Р. В., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог та судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У травні 2021 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання Закритого акціонерного товариства «Вейка» (далі - ЗАТ «Вейка») про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01 квітня 2019 року про стягнення на користь векселедержателя ЗАТ «Вейка» з боржника, громадянина Литовської Республіки ОСОБА_2 , який володіє часткоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Незалежне рекрутингове агенство» (далі - ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство»), грошових коштів у сумі 776 427,42 євро.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року клопотання ЗАТ «Вейка» залишено без розгляду.
Суд першої інстанції виходив з того, що матеріали клопотання не містять відомостей про пред`явлення до примусового виконання виконавчого напису та  про розмір стягнутих сум. Також відсутні відомості про заміну сторони боржника в зобов`язанні його правонаступником, обсяг його зобов`язань.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції постанови.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що клопотання про надання дозволу на виконання виконавчого напису нотаріуса подано відносно боржника, який помер, тому підлягало поверненню без розгляду заявнику з підстав відсутності боржника.
Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року ухвалу Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про можливість правонаступництва в цій справі, тому дійшов до передчасного висновку про неможливість розгляду цього клопотання в суді у зв`язку зі  смертю боржника.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року скасовано й  направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з тієї підстави, що відкриваючи провадження у справі з розгляду клопотання ЗАТ  «Вейка», суд не перевірив, чи передбачено міжнародним договором із Литовською Республікою визнання та виконання виконавчого напису нотаріуса.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року закрито провадження у справі за клопотанням ЗАТ «Вейка».
Суд першої інстанції вважав, що виконавчий напис нотаріуса Литовської Республіки не є судовим рішенням, про визнання й виконання якого може порушуватися клопотання в компетентних судах України, тому провадження у  справі за клопотання ЗАТ «Вейка» підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року скасовано й направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції погодився з тим, що виконавчий напис нотаріуса не  є  судовим рішенням, дозвіл на примусове виконання якого надається судами в порядку, передбаченому положеннями глави 1 розділу ІХ ЦПК України, проте зазначив, що це не є підставою для закриття провадження у справі, а  може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2025 року ЗАТ «Вейка» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на  ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року, виклавши її мотивувальну частину в редакції касаційної скарги.
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що виконавчий напис нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) від 01 квітня 2019 року є рішенням установи юстиції відповідно до частини другої статті 1 і частини другої статті  42  Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від  07 липня 1993 року та підлягає виконанню на території України нарівні з судовими рішеннями.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
01 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
ТОВ «Незалежне рекрутингове агенство» подало відзив на касаційну скаргу, у  якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
24 травня 2021 року до суду першої інстанції надійшло клопотання ЗАТ «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.
Згідно з витягом з реєстру заповітів від 05 вересня 2022 року, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку 06 січня 2022 року прийняла його дружина - ОСОБА_3.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до  компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та  виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Порядок визнання та виконання в Україні рішень компетентних органів Литовської Республіки передбачений Договором між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07 липня 1993 року (далі - Договір).
Згідно зі статтею 1 Договору громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до суду, прокуратури, нотаріальних контор (далі іменуються «установи юстиції») і до інших установ іншої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови і здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї держави.
Частина перша статті 42 Договору визначає, що Договірні Сторони взаємно визнають і виконують рішення, що набрали законної сили, установ юстиції з  цивільних і сімейних справ, а також вироки в частині відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Встановлено, що боржник  ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Питання процесуального правонаступництва врегульовано статтею 55 ЦПК України.
За змістом цієї норми права вразі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та  обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і   вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та  інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із  дотриманням норм процесуального права.
Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 417 ЦПК України).
Направляючи справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2024 року вказував про необхідність вирішити питання можливості процесуального правонаступництва боржника ОСОБА_2 , який помер після надходження до суду клопотання ЗАТ  «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду.
Проте суд апеляційної інстанції зазначені обов`язкові вказівки Верховного Суду не виконав, питання про можливість правонаступництва в цій справі не вирішив.
Натомість передав справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, який також не вирішив питання про можливість правонаступництва, і закрив провадження у справі, посилаючись на те, що виконавчий напис нотаріуса Литовської Республіки не є рішенням іноземного суду, дозвіл на виконання якого в Україні може надати суд.
У свою чергу в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції погодився з  таким висновком суду першої інстанції, але вважав, що ця обставина може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання, а не закриття провадження у справі, тому скасував ухвалу суду першої інстанції й передав справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому питання про можливість/неможливість правонаступництва у справі так і не вирішив. 
Тобто, незважаючи на смерть заінтересованої особи в справі (боржника) та  вказівки Верховного Суду щодо необхідності насамперед вирішити питання про можливість його процесуального правонаступництва, суди продовжили розглядати клопотання ТОВ «Вейка» по суті, за участю учасника справи, який помер, що не відповідає засадам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі й направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, проте мотиви такого судового рішення слід змінити й  направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість процесуального правонаступництва в цій справі.
При цьому, як уже зазначав Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2024 року, положеннями глави 1 розділу ІХ ЦПК України не врегульовано питання щодо визнання та виконання рішення іноземного суду у випадку смерті боржника. Водночас подібні за змістом цивільні процесуальні відносини регулюються пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. 
Відповідно, у разі, якщо суд першої інстанції дійде висновку про неможливість процесуального правонаступництва в цій справі, це є підставою для закриття провадження у справі, а не для вирішення клопотання ТОВ «Вейка» по суті.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене Верховний Суд вважає за можливе частково задовольнити касаційну скаргу та змінити мотивувальну частину постанови апеляційного суду, виклавши її в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Вейка» задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 рокузмінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов