Справа № 159/8488/25
Провадження № 2/159/534/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 лютого 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі
головуючого судді -     Смалюха Р.Я., 
за участю
секретаря судового засідання –   Клевецької О.М.,
позивач -      не з`явився,
відповідач -      не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – позивач або ТОВ «Коллект Центр»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач або ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором № 4409900 від 03.07.2021 (далі – кредитний договір) у розмірі 32976,43 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.07.2021 між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем у електронній формі було укладено договір № 4409900 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 гривень.
04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладеного договір факторингу № 04-02-02/2022 відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4409900, укладеного з відповідачем.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладеного договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023, за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4409900, укладеного з відповідачем.
Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 32976,43 грн, яка складається з 10000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 22800,00 грн заборгованості за процентами, 160,00 – інфляційні збитки та 16,43 грн. – 3% річних.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 20.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд, формування і зберігання справи вирішив здійснювати у змішаній формі.
Ухвалою від 30.12.025 суд перейшов до розгляду справи з викликом сторін, судове засідання призначив на 22.01.2026, виклик відповідача вирішив здійснити в порядку ч.10. ст.187 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
До суду повернулося поштове відправлення R067073856741, R067073141920 яким відповідач повісткою повідомлялась про розгляд справи з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Отже, відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.
Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.
У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.
Зважаючи на зазначені обставини, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи та вирішив ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення не висловлював.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.
03.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 4409900 про надання споживчого кредиту. Укладення цього договору здійснюється в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (п.1.1).
Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10000,00 гривень. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту 30 днів. (п.1.3, п.1.4).
Тип процентної ставки – фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Знижена процентна ставка 1,90 % в день (п.1.5, п. 1.5.1, п.1.5.2)
Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Договором визначено, що строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору. 4.2. Порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача (далі - пролонгація) (п.4.1, п.4.2). 
Відповідно до 4.3.1 сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
В реквізитах кредитного договору № 4409900 від 03.07.2021, зазначені електронний підпис (одноразовий ідентифікатор) «M194234», номер телефону, РНОКПП, адреса проживання відповідача, Email позичальника.
У паспорті споживчого кредиту зазначені умови аналогічні за змістом тим, які містяться у кредитному договорі № 4409900 від 03.07.2021. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 03.07.2021 за допомогою одноразового ідентифікатора «M194234».

Довідкою. ТОВ «Авентус Україна» від 10.10.2025 та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 08.10.2025 підтверджується перерахування відповідачу 03.07.2021 кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн, транзакція – 962642076, на банківську картку НОМЕР_1 .

04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 04/02-2022, відповідно до якого Клієнт – Первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги в сумі 27233495,06 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування у порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить Клієнту і стає Новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками.
Право вимоги переходить до нового кредитора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників (п. 6.1.4). Сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 736363,73 грн (п.7.1).
Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 04.02.2022 до договору факторингу, ТОВ «Авентус Україна» передало а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло Реєстр Боржників кількістю 2502 штуки на загальну суму заборгованості 7 233 495,06 грн
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги, у тому числі до відповідача- порядковий №1171 за Договором № 4409900 в сумі 32800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800,00 грн. – сума заборгованості за процентами.
Платіжним дорученням №327400006 від 04.02.2022 підтверджується сплата ТОВ «Вердикт Капітал» на рахунок ТОВ «Авентус Україна» 736363,73 грн за вказаним договором факторингу .

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладеного договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за кредитним договором № 3249381, укладеного з відповідачем.
Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (п.5.2).
10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписали Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором, всього в реєстрі 207307 боржників.
У реєстрі боржників під №40115 міститься запис про право вимоги до відповідача за кредитним договором №3249381. Відповідно до Витягу з реєстру боржників, заборгованість відповідача за Договором № 4409900 становить 32976,43 грн, з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн. – заборгованість за відсотками, 176,43 грн. – нараховані кошти у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Розрахунком заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором підтверджується нарахування відповідачу процентів за період з 03.07.2021 по 31.10.2021 в розмірі 22800,00 грн. Інформація про погашення заборгованості за кредитом у розрахунку відсутня.
Розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» стверджується, нарахування відповідачу процентів у період в розмірі 22800,00 грн, інфляційних збитків в розмірі 160,00 грн та 16.43 грн 3% річних, які були нараховані до 23.02.2022.

Випискою з ЄДР від 04.06.2024, здійснює діяльність з інших видів кредитування, інші фінансові послуги (квед – 64.19, 64.99), свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000391 від 18.10.2021, підтверджується, що відповідач є фінансовою установою.
Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. 

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. 
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір № 4409900 про надання споживчого кредиту від 03.07.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M194234», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, в тому числі з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
На виконання договору факторингу № 04/02-2022 від 04.02.2022, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників за договором № 04/02-2022 від 04.02.2022. Отже ТОВ «Вердикт Капітал», набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4409900 від 03.07.2021. На підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.012.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4409900 від 03.07.2021.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Довідкою ТОВ «Авентус Україна» від 10.10.2025 та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 08.10.2025 підтверджується перерахування відповідачу 03.07.2021 кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн, транзакція – 962642076, на банківську картку НОМЕР_1 .
Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 03.07.2021 отримав кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 03.07.2021 (строк кредитування), однак цей строк може бути продовжений не більше як 90 днів, у випадку продовження користування відповідачем кредитними коштами (п. 4.3.1 кредитного договору).
З матеріалів справи видно що строк кредитування неодноразово продовжувався і закінчився 31.10.2021 (120 днів).
Докази того, що відповідач погасив суму кредиту, у матеріалах справи відсутні.
Отже, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом кредитні кошти не повернуто, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 10000,00 грн. є підставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до умов договору відповідачу нараховувались проценти за ставкою 1,90% на день (п. 1.5 договору), що складає 190,00 грн. в день (10000,00 грн. х 1,90%).
Оскільки кредитні кошти упродовж 30 днів повернуті не були, строк користування кредитними коштами щоразу продовжувався на 1 день протягом 90 днів (п. 4.3.1 кредитного договору). За цей період відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом за ставкою 1,90% на день (п. 1.5 кредитного договору), що складає 22800,00 грн. (10000,00 грн. х 1,90% х 120 днів).
Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України у відповідача виник обов`язок сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1,90% на добу, протягом перших 30 днів, та 1,90% на добу протягом наступних 90 днів.
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач сплачував проценти за користування кредитними коштами.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 22800,00 грн. за період з 03.07.2021 по 31.10.2021 є підставною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу до 23.02.2022 було нараховано 160,00 грн. – інфляційні втрати та 16,43 грн. – 3% річних.
Відповідач наданий позивачем розрахунок не спростував, своїх розрахунків не надав.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних в розмірі 16,43 грн та інфляційні збитки в розмірі 260,00 грн, які були нараховані до 23.02.2022.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).
Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю стягнувши з відповідача на користь позивача 32976,43 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн. заборгованість за відсотками, 160,00 грн. – інфляційні втрати та 16,43 грн. – 3% річних.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі – 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4409900 від 03.07.2021 у розмірі 32976,43 грн. з яких:
- 10000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 
- 22800,00 грн. – заборгованість за відсотками, 
- 160,00 грн. – інфляційні втрати 
- 16,43 грн. – 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, Код ЄДРПОУ: 44276926);
Відповідач – ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 02.02.2026.

Головуючий: 	Р. Я. СМАЛЮХ