ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2026 р. Справа №907/248/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді ОСОБА_1 
Суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
представники сторін:
позивача: ОСОБА_5 , 
відповідача: ОСОБА_6 , 
третьої особи: не з`явився,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » б/н від 21.08.2025 (вх. суду від 22.08.2025 № 01-05/2591/25)
на рішення  ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 (повне рішення складено 04.08.2025, суддя ОСОБА_7 )
у справі № 907/248/25
за позовом: Фізичної особи – підприємця ОСОБА_8 , м. Ужгород 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », с. Нижнє Солотвино, Закарпатська обл.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », 
м. Чернівці
про: визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду попередньої інстанції:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_8 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме: заяви ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14.02.2025 на адресу ФОП ОСОБА_8 про припинення зобов`язань зарахуванням.
В обґрунтування позову, позивач зазначив про перерахування з власного банківського рахунку в лютому-березні 2019 року на банківський рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » грошових коштів у розмірі 134 125,00 грн,. ФОП ОСОБА_8 вказала, що платіжні доручення містять вказівку на призначення платежу: «оплата за товар згідно накладної», проте будь-який товар відповідачем позивачу не поставлено.
Позивач зазначив, що всі надані відповідачем у справі №907/93/25 докази (копія договору відступлення права вимоги ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », акту приймання-передачі відповідно до договору про відступлення прав вимоги №14102-25 від 14.02.2025, листа-повідомлення про набуття права вимоги від 14.02.2025, заяви про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025) створені відповідачем в один день, більше як через два тижні з часу подання позову, через чотири дні після відкриття провадження у справі №907/93/25 та скеровані на адресу позивача.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 позов задоволено. Визнано недійсним з моменту вчинення односторонній правочин про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме: заяву про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю – « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ – НОМЕР_1 , місцезнаходження – АДРЕСА_1 ) на адресу фізичної особи – підприємця ОСОБА_8 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місцезнаходження – АДРЕСА_2 ). Здійснено розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції констатував, що відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про визнання позивачем заборгованості в сумі 150 604 грн, яка визначена у договорі про відступлення права вимоги №14/02-25 від 14.02.2025, право вимоги якої перейшло від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (первісного кредитора) до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (нового кредитора) та стосовно якої відповідач звернувся до позивача із оспорюваною заявою про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ствердив, що враховуючи те, що грошові вимоги ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ФОП ОСОБА_8 на суму 150 604,00 грн, які передані відповідачу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » згідно договору про відступлення права вимоги, і які є предметом заліку за оспорюваною заявою від 14.02.2025 є спірними з огляду на існування спору щодо наявності та розміру відповідного зобов`язання, тому правочин, оформлений відповідачем оспорюваною заявою від 14.02.2025 про припинення зобов`язань зарахуванням, не відповідає вимогам ст.601 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним у відповідності з положеннями ст.215 ЦК України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 року у справі № 907/248/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин:
- наявності заборгованості ФОП ОСОБА_8 перед первісним кредитором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;
- невиконання вимоги боржником про повернення коштів первісному кредитору ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » чи наявності часткового чи повного погашення цієї заборгованості;
- наявності обставин оспорювання позивачем змісту, умов виконання та розміру зобов`язань щодо повернення коштів отриманих ним від первісного кредитора за платіжними інструкціями № 525 від 11.10.2022 на суму 67269,00 грн, № 524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн.
Скаржник вказує, що суд попередньої інстанції не дав оцінку щодо відсутності порушеного права позивача оспорюваним правочином.
Крім цього, на думку апелянта, позивач звернувся до суду з неефективним способом захисту, оскільки визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог не призведе припинення вимог кредитора і наявності заборгованості у боржника, а лише зумовить звернення до суду з новим позовом до боржника.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_8 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 року у справі № 907/248/25 без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.
На переконання позивача, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, що вказує на відсутність безспірності заявлених однорідних вимог, та як наслідок, свідчить про відсутність всіх необхідних умов, передбачених ст.ст. 202, 203 ГК України, ст.601 ЦК України для здійснення такого зарахування.
Крім цього, позивач звертає увагу, що рішенням ІНФОРМАЦІЯ_6 від 09.10.2025 у справі № 907/93/25 стягнуто з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ФОП ОСОБА_8 134 125 грн коштів, набутих без достатніх правових підстав. Вказане рішення набрало законної сили в установленому законом порядку та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не оскаржувалось.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, позивач наголосив, що у справі № 907/93/25 суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, тому заява про припинення зобов`язань зарахуванням від 19 лютого 2025, яку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » направило ФОП ОСОБА_8 не була взята судом до уваги при прийнятті вказаного рішення.
Водночас, позивач повідомив, що присуджені до стягнення 134 125 грн заборгованості повністю сплачені відповідачем позивачу.

Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відзиву на апеляційну скаргу не подало.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025 справу № 907/248/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.09.2025 відкрито за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » б/н від 21.08.2025 (вх. суду від 22.08.2025 № 01-05/2591/25) на рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 у справі № 907/248/25.
Процесуальний хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судового засідання.
У судовому засіданні 27.01.2026 апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, позивач заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.
Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », належним чином повідомлене про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
Відповідно до наявної у матеріалах справи фільтрованої виписки за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 банківського рахунку клієнта ФОП ОСОБА_8 , отриманої з АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », з контрагентом – ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с.9-10), встановлено надходження:
- 11.10.2022 о 17:47 на банківський рахунок позивача від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошових коштів у сумі 83335,00 грн, номер документа 524, призначення платежу: «Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ»;
- 11.10.2022 о 17:51 на банківський рахунок позивача від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошових коштів у сумі 67269,00 грн, номер документа 525, призначення платежу: «Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ».
Наведене також підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №524 та №525 від 11.10.2022, платник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », одержувач – ФОП ОСОБА_8 (а.с.82 – 83).
Крім того, згідно згаданої фільтрованої виписки за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 банківського рахунку клієнта ФОП ОСОБА_8 встановлено перерахування з банківського рахунку позивача на рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошових коштів у сумі 117000,00 грн, номер документа 1468 від 12.10.2022 призначення платежу: «Повернення помилково сплачених коштів зг. Договору Без ПДВ» та грошових коштів у сумі 7704,00 грн, номер документа 1482 від 14.10.2022, призначення платежу: «Повернення помилково сплачених коштів зг. Договору Без ПДВ».
На початку означеної фільтрованої виписки за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 банківського рахунку клієнта ФОП ОСОБА_8 з контрагентом - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зазначено: «разом за кредитом: 3089419,00 грн (операцій: 42)», «разом за дебетом: - 1948369,27 грн (операцій: 31)»
12.02.2025 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на адресу ФОП ОСОБА_8 направлено лист-вимогу повернення коштів №1/11/02/25 від 11.02.2025 (а.с.79), за змістом якого товариство вимагає негайного повернення перерахованої згідно платіжної інструкції №525 від 11.10.2022 грошової суми у розмірі 67269,00 грн у строк не пізніше 19.02.2025.
Направлення листа-вимоги №1/11/02/25 від 11.02.2025 підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення в цінний лист та накладною №8800000165951 від 12.02.2025 (а.с.79 – зворот).
12.02.2025 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на адресу ФОП ОСОБА_8 направлено лист-вимогу повернення коштів №2/11/02/25 від 11.02.2025 (а.с.80), за змістом якого товариство вимагає негайного повернення перерахованої згідно платіжної інструкції №524 від 11.10.2022 грошової суми у розмірі 83335,00 грн у строк не пізніше 19.02.2025.
Направлення листа-вимоги №2/11/02/25 від 11.02.2025 підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення в цінний лист та накладною №8800000165960 від 12.02.2025 (а.с.81).
14.02.2025 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (первісний кредитор) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №14/02-25 (далі – договір) (а.с.13 – 14), за змістом п. 1.1 якого, первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги до первісного кредитора до ФОП ОСОБА_8 про повернення коштів, які були перераховані за платіжною інструкцією №525 від 11.10.2022 на суму 67269,00 грн та платіжною інструкцією №524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн, що були отримані ФОП ОСОБА_8 (боржник) від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (первісного кредитора).
Відповідно до п. 1.2 договору, в силу цього договору до нового кредитора, переходять права первісного кредитора у зобов`язаннях, що виникли із вимоги про повернення грошових коштів №1/11/02/25 від 11.02.2025, які були перераховані за платіжною інструкцією №525 від 11.10.2022 на суму 67269,00 грн та вимоги про повернення грошових коштів №2/11/02/25 від 11.02.2025, які були перераховані за платіжною інструкцією №524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн.
У п.1.3 договору зазначено, що станом на день його укладення загальна сума вимог про повернення безпідставного отриманого майна (грошових коштів), які передаються за договором, становить 150604 грн.
Право вимоги переходить до нового кредитора за актом приймання (п. 1.4 договору).
Згідно з п.п.2.1 та 2.2 договору – за відступлення вказаних у п.1.1 договору прав вимоги новий кредитор та первісний кредитор погодили розмір та строки виплати винагороди в додатку №1 до даного договору. Новий кредитор зобов`язаний у повному обсязі оплатити вартість прав вимоги в розмірі, передбаченому п.2.1 договору, шляхом безготівкового перерахування відповідної суми коштів на рахунок первісного кредитора.
Згідно з п.п.3.1.1 п.3.1 договору первісний кредитор зобов`язується в строк 5 робочих днів з момент підписання договору передати новому кредитору права вимоги та документи.
Відповідно до п.п.3.3.1 п.3.3 договору новий кредитор зобов`язаний своєчасно та у повному розмірі оплатити вартість права вимоги, що відступається за договором.
До матеріалів справи учасниками справи не долучені документи, які підтверджують досягнуті ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » домовленості щодо розміру та строків виплати винагороди, яку повинен сплачувати новий кредитор первісному кредитору за відступлення права вимоги за означеним договором, як і не долучені документи про сплату новим кредитором вартості права вимоги.
14.02.2025 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (кредитор) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (новий кредитор) укладено акт передачі-приймання права вимоги до ФОП ОСОБА_8 (а.с.14-зворот), згідно з п.1 якого: кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги до ФОП ОСОБА_8 про повернення безпідставно отриманого майна (грошових коштів) на загальну суму 150604 грн, які були перераховані згідно платіжних інструкцій №525 від 11.10.2022 на суму 67269,00 грн і №524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн.
Згідно з п.2 акту передачі-приймання від 14.02.2025 кредитор передає, а новий кредитор приймає документи, які підтверджують право вимоги:
2.1. платіжна інструкція №525 від 11.10.2022 на суму 67269,00 грн, вимога про повернення грошових коштів №1/11/02/25 від 11.02.2025, поштові квитанції та опис про направлення;
2.2. платіжна інструкція №524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн, вимога про повернення грошових коштів №1/11/02/25 від 11.02.2025, поштові квитанції та опис про направлення.
Згідно з листом-повідомленням від 14.02.2025 (а.с.38) ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомило ФОП ОСОБА_8 про набуття права вимоги №1/11/02/25 від 11.02.2025 про повернення грошових коштів, перерахованих за платіжною інструкцією №525 від 11.10.2022 на суму 67269,00 грн, та права вимоги №2/11/02/25 від 11.02.2025 про повернення грошових коштів, перерахованих згідно платіжної інструкції №524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн відповідно до договору про відступлення права вимоги №14/02-25 від 14.02.2025, укладеного між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Направлення листа-повідомлення, копії договору про відступлення права вимоги №14/02-25 від 14.02.2025, копій вимоги №1/11/02/25 від 11.02.2025 та №2/11/02/25 від 11.02.2025 підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення в цінний лист, фіскальним чеком та накладною №8800400056230 від 18.02.2025 (а.с.16).
19.02.2025 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на адресу ФОП ОСОБА_8 направлено заяву про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025 (а.с.29).
Направлення заяви підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення в цінний лист, фіскальним чеком та накладною №8800400056302 від 19.02.2025 (а.с.15).
В оспорюваній заяві ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на адресу ФОП ОСОБА_8 про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025, відповідач зазначає, що позивач заборгував ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » грошові кошти в сумі 150604 грн. на виконання зобов`язань щодо повернення грошових коштів, отриманих за платіжними інструкціями №525 від 11.10.2022 на суму 67269 грн та №524 від 11.10.2022 на суму 83335,00 грн, право вимоги яких передано за договором про відступлення права вимоги №14/02-25 від 14.02.2025.
Строк виконання зобов`язання настав 11.10.2022.
У свою чергу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » заборгувало ФОП ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 134 125 грн на виконання зобов`язань щодо повернення безпідставно отриманого майна (грошових коштів), отриманих за платіжними дорученнями №14 від 25.03.2019 на суму 50000 грн та №15 від 06.03.2019 на суму 84125 грн.
Строк виконання зобов`язань настав 25.03.2019.
З посиланням на ст.601 ЦК України, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у заяві зазначає про зарахування зустрічних вимог, за результатом якого припиняються зобов`язання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перед ФОП ОСОБА_8 в сумі 134 125 грн.
Вважаючи не доведеним наявність боргу, який відповідачем зарахований як однорідна вимога на підставі оспорюваної заяви про зарахування зустрічних вимог; стверджуючи, що така заборгованість перед ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не є безспірною; з урахуванням тверджень ФОП ОСОБА_8 про повернення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошових коштів у сумі 117000,00 грн згідно платіжної інструкції №1468 від 12.10.2022 та у сумі 7704,00 грн згідно платіжної інструкції №1482 від 14.10.2022, позивач просив суд визнати недійсним з моменту вчинення односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: заяву ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025.
Крім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги у цій справі, позивач ствердив про подачу ним 28.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 позову про стягнення з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » грошових коштів, набутих без достатніх правових підстав в розмірі 134 125,00 грн, які були перераховані 25.02.2019 згідно платіжного доручення №14 та 06.03.2019 згідно платіжного доручення №15.
Згідно постанов Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (61-6892св23) та від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20 у ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Верховний Суд у постановах від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц (61-6892св23) та від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20 зазначив, що суд при розгляді справи не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Апеляційним судом встановлено, що рішенням ІНФОРМАЦІЯ_6 від 09.10.2025 у справі № 907/93/25 стягнуто з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ФОП ОСОБА_8 134 125 грн коштів, набутих без достатніх правових підстав.
Дата набрання законної сили означеного рішення: 31.10.2025. Таке рішення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не оскаржувалось в апеляційному порядку.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія ІНФОРМАЦІЯ_5 керувалась таким:
За змістом частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина третя статті 202 ЦК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Спірна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, вчиненим з метою припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
Відповідно до положень статті 601 ЦК України вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати наступним умовам:
- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);
- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом (стаття 602 ЦК України).
Водночас потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.
Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.
Отже, у разі несприйняття адресатом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, учасники правовідносин мають можливість звернутися за судовим захистом, подавши позов про визнання такого правочину недійсним або визнання зобов`язань такими, що припинилися у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог (подібні висновки щодо застосування статей 601, 602 ЦК України наведені у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/1345/20, від 04.04.2023 у справі № 911/2757/21, від 18.01.2024 у справі № 910/512/23, від 31.01.2024 у справі № 910/14968/22 (910/7059/23)).
У постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі ІНФОРМАЦІЯ_8 сформувала такі висновки (пункти 47-51):
- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (пункт 47 постанови);
- за дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним (пункт 48 постанови);
- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (пункт 49 постанови);
- наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника (пункт 50 постанови);
- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (пункт 51 постанови).
Позивач, звертаючись з позовом про визнання недійсною оспорюваної заяви. заперечує наявність грошового зобов`язання перед ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у розмірі 150 604 грн, право вимоги якого відступлено останнім на користь ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно договору про відступлення права вимоги №14/02-25 від 14.02.2025, та яке в подальшому стало предметом заліку згідно заяви відповідача від 14.02.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням.
Заперечуючи, зокрема, щодо наявності перед ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошового зобов`язання у розмірі 150 604 грн, враховуючи поступлення 11.10.2022 на банківський рахунок ФОП ОСОБА_8 від зазначеного товариства 83 335,00 грн згідно платіжної інструкції №524 та 67 269,00 грн згідно платіжної інструкції №525, у яких призначення платежу зазначено: «Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ», позивач наголошує на поверненні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » частини таких коштів у загальному розмірі 124704 грн відповідно до платіжних інструкцій №1468 від 12.10.2022 на суму 117 000,00 грн та №1482 від 14.10.2022 на суму 7704,00 грн, у яких зазначене призначення платежу: «Повернення помилково сплачених коштів зг. Договору Без ПДВ».
Отже, позивач вважає припиненим перед ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » частину грошового зобов`язання у розмірі 124704 грн з 150604 грн (які поступили на банківський рахунок ФОП ОСОБА_8 11.10.2022 від зазначеного товариства згідно платіжних інструкцій №524 та №525), з урахуванням повернення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » коштів у загальному розмірі 124704 грн відповідно до платіжних інструкцій №1468 від 12.10.2022 та №1482 від 14.10.2022.
Водночас доводи скаржника з посиланням на відомості банківської виписки за 2022 рік з поточного ранку ФОП ОСОБА_8 з контрагентом ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо спростувань тверджень позивача про те, що ним повернуто кошти у загальному розмірі 124 704 грн, суд оцінює критично, оскільки, без дослідження усіх обставин перерахування коштів між ФОП ОСОБА_8 і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за 2022 рік, суду не вбачається за можливим у межах розгляду даної справи перевірити твердження апелянта про неповернення ФОП ОСОБА_8 ТОФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 124 704 грн (відповідно до платіжних інструкцій №1468 від 12.10.2022 та №1482 від 14.10.2022) з отриманих 150 604 грн (згідно платіжних інструкцій №524 та №525 від 11.10.2022), враховуючи відомості означеної виписки за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 про здійснені між цими контрагентами багаточисельних перерахунків коштів у різних сумах, з різними призначеннями платежів.
За таких обставин, як правильно констатував суд першої інстанції, вказані платежі, що мали місце 11.10.2022, 12.10.2022 і 14.10.2022 між ФОП ОСОБА_8 і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » є лише частиною банківських операцій між сторонами протягом тривалого спірного періоду, враховуючи, наприклад, що за період з 11 по 14.10.2022 між цими контрагентами здійснено більше 50 платежів щодо перерахунку коштів один одному – у різних сумах з різними призначеннями платежів.
Таким чином, наявні у матеріалах цієї справи докази не свідчать про те, що заборгованість позивача в розмірі 150 604 грн відповідає ознакам безспірності.
Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 921/186/23 наведено такі висновки щодо застосування положень статті 75 ГПК України: "Преюдиційність – це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії".
Так, суд першої інстанції врахував долучені позивачем судові рішення у справах № 907/526/24, №926/3178/24, які, на думку позивача, свідчать про відсутність безспірності вимоги про зарахування грошового зобов`язання за оспорюваною заявою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про припинення зобов`язань зарахуванням від 14.02.2025.
Згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.03.2025 у справі №907/526/24 за позовом ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » до ФОП ОСОБА_8 , яке залишено без змін постановою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.07.2025, позов задоволено та стягнено з ФОП ОСОБА_8 на користь ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1027109 грн безпідставно отриманих коштів, а також 15406,64 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В означеному рішенні від 19.03.2025 у справі №907/526/24 судом встановлено, що, як вбачається із наявної в матеріалах справи фільтрованої виписки по рахунку позивача ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ним 14.10.2022 було перераховано відповідачу ФОП ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 1027109 грн із призначенням платежу «Часткова оплата за послуги згідно Договору б/н від 01.2022 року. Без ПДВ».
Відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 06.03.2025 у справі №926/3178/24, яке залишено без змін відповідно до постанови ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.06.2025, позов ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » до ФОП ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів задоволено та стягнуто з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ФОП ОСОБА_8 грошові кошти, набуті без достатніх правових підстав в розмірі 644146, 98 грн та судовий збір в розмірі 7729,76 грн. В означеному рішенні від 06.03.2025 у справі №926/3178/24, судом встановлено, що відповідачем у період з 01.01.2020 по 31.12.2022 перераховані позивачу грошові кошти в розмірі 384706,73 грн з призначенням платежу: безвідсоткова фінансова допомога згідно договору, без ПДВ. Натомість позивачем на банківський рахунок відповідача перераховані грошові кошти на суму 1028853,73 грн. з призначенням платежу: повернення безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору, без ПДВ. Наведені фінансові операції підтверджуються фільтрованими виписками з рахунку позивача в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за період з 01.01.2020 по 31.12.2022.
Отже, враховуючи наявність між ФОП ОСОБА_8 і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » спірних грошових зобов`язань у 2021 – 2022 роках, у тому числі у спірний у даній справі період, тобто на час перерахунку 11.10.2022 коштів у сумі 150 604 грн (право вимоги про повернення яких передано відповідачу згідно договору про відступлення права вимоги) та на час перерахунку ФОП ОСОБА_8 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 12.10.2022 і 14.10.2022 грошових коштів у загальній сумі 124704 грн (які, згідно тверджень позивача, були перераховані ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у рахунок повернення отриманих коштів у сумі 150604 грн), то такі обставини також свідчать про відсутність безспірності заявлених в оспорюваній заяві однорідних вимог та відповідно відсутність підстав для застосування інституту припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних вимог.
Частинами 1,3 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
На підставі викладеного, враховуючи те, що грошові вимоги ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ФОП ОСОБА_8 , які передані відповідачу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » згідно договору про відступлення права вимоги та є предметом заліку за оспорюваною заявою від 14.02.2025, є спірними, то колегія суддів вважає підставним висновок суду попередньої інстанції, що правочин, оформлений відповідачем оспорюваною заявою від 14.02.2025 про припинення зобов`язань зарахуванням, не відповідає вимогам ст.601 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів ІНФОРМАЦІЯ_5 вважає, що рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 у справі № 907/248/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Тому згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, ІНФОРМАЦІЯ_10 
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » б/н від 21.08.2025 (вх. суду від 22.08.2025 № 01-05/2591/25) – залишити без задоволення.
2. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.07.2025 у справі № 907/248/25 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

суддя ОСОБА_2 

суддя ОСОБА_3