ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 р. 	Справа № 520/1009/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., повний текст складено 18.09.25 по справі № 520/1009/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), в якому з урахуванням уточнень просить суд:
визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2024 № 204750010138;
зобов`язати ГУ ПФУ Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням від 03.09.2024 № 204750010138 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова правонаступником якого є ГУ ПФУ в Харківській області, призначено пенсію за віком. В той же час вказаним рішення не зараховано до розрахунку пенсії довідку про заробітну плату для обчислення пенсії виданій Виробничим об`єднанням «Завод імені Малишева» за період з 20.06.1984 по 16.04.1989.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2024 № 204750010138, в частині щодо не врахування при призначені пенсії за віком ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити повторний розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211.20 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 27.08.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-ІV). Пенсію було призначено без урахування довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року. Вказує, що 13.02.2025 ГУ ПФУ в Харківській області за результатами перевірки довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 розбіжностей з даними первинних документів не встановлено (копія акту перевірки довідки про заробітну плату додається). 27.02.2025 ГУ ПФУ в Харківській області на підставі акту перевірки зроблено перерахунок пенсії позивача з 27.08.2024 з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375, виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з крітня 1984 року по березень 1989 року (копія протоколу про перерахунок пенсії додається). Відтак, немає підстав для повторного розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за періо, квітня 1984 року по березень 1989 року.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 скасувати в частині : «здійснити повторний розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, з урахуванням висновків суду у цій справі», та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині зобов`язання повторно розглянути заяву позивача.
Вказує, що судом першої інстанції встановлено, що рішення № 204750010138 від 27.08.2024 в частині неврахування довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/33 75 є протиправним та підлягає скасуванню, також встановлено, що позивач виконав всі необхідні дії для здійснення вищезазначеного перерахунку, отже після надання позивачем довідки про розмір заробітної плати, у відповідача чинним законодавством не передбачено, як у суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, а передбачено здійснити перерахунок. Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у відмові у врахуванні довідки, то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення, тобто рішення про перерахунок пенсії відповідно до наданої позивачем довідки про заробітну плату. Посилається на те, що Європейський суд неодноразово наголошував що відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення На думку позивача ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 фоку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, враховуючи наступне.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-ІV)
Рішенням від 03.09.2024 № 204750010138 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Харківській області, призначено пенсію за віком. 
Разом з тим, пенсію призначено без урахування довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, що відповідачем не заперечується. 
Позивач не погоджуючись з діями відповідача, що до не врахування під час призначення пенсії довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що довідка від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 видана Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року та містить відомості про суми отримуваної позивачем заробітної плати. Відповідний період роботи також зазначений у трудовій книжці позивача долученій до матеріалів справи. Суд зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для не врахування заробітної плати при призначенні позивачу пенсії. Водночас, відповідачем не надано жодних доказів того, що спірний період роботи позивача не підтверджений первинними документами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення № 204750010138 від 27.08.2024 в частині неврахування довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 є протиправним та підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/3375, суд зазначив, що як вбачається зі змісту рішення № 204750010138 від 27.08.2024, воно не містить жодного обґрунтування підстав не зарахування спірної довідки про заробітку плату позивача від 06.09.2023 № 002-16/017/3375, та не містить підтверджень, що пенсійним органом взагалі була надана оцінка відповідному документу. Відтак, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Частково погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV).
Згідно із статтею 1 Закону України № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами ч. 4 ст. 24 Закону України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 40 Закону України № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За правилами ч. ч. 1-3 ст. 44 Закону України № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно із п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Форму і зміст довідки про заробітну плату для обчислення пенсії наведено в додатку 5 до Порядку № 22-1.
Так, довідка про заробітну плату для обчислення пенсії містить відомості щодо: сум заробітної плати з розшифруванням; сплати страхових внесків та первинних документів, на підставі яких видана довідка.
Отже, з наведеного правового регулювання слідує, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, зокрема особовими рахунками, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії повинна містити відомості щодо: сум заробітної плати з розшифруванням; сплати страхових внесків та первинних документів, на підставі яких видана довідка.
Такий висновок суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах від 31.08.2022 у справі № 280/8521/20 та від 17.05.2023 у справі № 400/2297/19.
Як встановлено судом, довідка від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 видана Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року та містить відомості про суми отримуваної позивачем заробітної плати та була надана позивачем з заявою про призначення пенсії, що відповідачем не заперечується. 
Відтак, заробітна плата (дохід) позивача, отримана на Виробничому об`єднаному «Заводі імені Малишева» за період страхового стажу до 1 липня 2000 року може бути врахована для обчислення пенсії лише за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.
Колегія суддів зазначає, що надана до Управління разом із заявою довідка містить підписи та печатки архівної установи, яка її видала.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058-IV пенсійний орган має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Згідно висновків Верховного Суду, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Відповідачем не наведено доказів того, що дані, які містяться у довідці про заробітну плату, містять неправдиві або недостовірні дані, або що вони не ґрунтуються на документах первинного обліку. В судовому порядку вказана довідка недійсною також не визнавались та підприємством не відкликана.
Факт роботи позивача на вказаному підприємстві підтверджується відомостями трудової книжки.
Оскільки вказана довідка відповідає встановленій законом формі та є джерелом інформації про доходи позивача, що безпосередньо впливають на правильність обчислення пенсії, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність дій ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у неврахуванні вказаного документа.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення № 204750010138 від 27.08.2024 в частині неврахування довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, колегія суддів зазначає наступне.
В апеляційні скарзі відповідач зазначає, що 13.02.2025 ГУ ПФУ в Харківській області за результатами перевірки довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 розбіжностей з даними первинних документів не встановлено (копія акту перевірки довідки про заробітну плату додається). 27.02.2025 ГУ ПФУ в Харківській області на підставі акту перевірки зроблено перерахунок пенсії позивача з 27.08.2024 з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375, виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з крітня 1984 року по березень 1989 року (копія протоколу про перерахунок пенсії додається). Відтак, немає підстав для повторного розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за періо, квітня 1984 року по березень 1989 року.
Щодо наданого до суду апеляційної інстанції акту перевірки довідки про заробітну плату від 13.02.2025 № 2000-0903-1/918, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частин 1, 4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 витребувано від ГУ ПФУ в Харківській області рішення від 03.09.2024 № 204750010138.
На вимогу ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 ГУ ПФУ в Харківській області надано рішення № 204750010138 про перерахунок пенсії від 27.02.2025. Перерахунок пенсії проведено з 27.02.2025; підстава перерахунку : акт перевірки довідки до з/п від 13.02.2025 № 2000-0903-1/918.
Разом з тим, суд першої інстанції, під час розгляду справи і дослідженні наданих доказів, не з`ясував у відповідача підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії з 27.02.2025, не витребував і докази, які слугували підставою для перерахунку пенсії, не повно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення цього публічно-правового спору та допустив порушення норм процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, частиною другою цієї статті покладається на відповідача.
Додатково слід вказати, що у статті 9 КАС України закріплено принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, який полягає у вжитті визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Отже, судом при вирішенні даного публічно-правового спору було допущено порушення норм процесуального права.
Стосовно прийняття судом апеляційної інстанції поданих відповідачем доказів, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Так, стандарти доказування не передбачають обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Частиною четвертою статті 308 цього Кодексу передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проаналізувавши наведені вище норми процесуального закону, беручи до уваги ту обставину, що відповідачем з дотриманням вимог абзацу другого частини другої статті 77 КАС України в рішенні про перерахунок пенсії було зазначено підставу проведення перерахунку (акт перевірки довідки до з/п від 13.02.2025 № 2000-0903-1/918), який не був витребуваний судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне прийняти такий доказ та надати йому правову оцінку в сукупності з іншими доказами.
Як вбачається з висновку акту перевірки довідки про заробітну плату від 13.02.2025 № 2000-0903-1/918, за результатами перевірки довідки від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що в даному випадку, належним захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити повторний розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, з урахуванням висновків суду у цій справі, виходячи з наступного. 
Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 зазначила, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для прийняття рішення про призначення пенсії.
Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Так, у справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення, перерахунку пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів зазначає, що умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен здійснити перерахунок пенсії. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для перерахунку пенсії документами, - перерахувати пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Верховний Суд у постанові від 09.12.2024 у справі № 360/777/23 зазначив, що висновок судів попередніх інстанцій, що зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу є втручанням у дискреційні повноваження відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Натомість Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, не передбачає дискреційних повноважень у відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії у розумінні Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області є органом Пенсійного фонду України, у якому позивач перебуває на обліку та який здійснює виплату щомісячної пенсії, а тому обов`язок щодо перерхунку пенсії та проведення відповідних виплат має бути покладено саме на ГУ ПФУ в Харківській області, в якому позивач перебуває на обліку.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 23.10.2024 у справі № 160/28273/23, від 19.11.2024 у справі № 200/653/24, в яких касаційний суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанції, в яких зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача пенсійний орган, в якому позивач перебуває на обліку. 
Як встановлено судом вище, у відповідача, під час призначення пенсії, були відсутні підстави для відмови у врахуванні позивачу заробітку, визначеного в довідці про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева». 
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно наданого відповідачем рішення № 204750010138 про перерахунок пенсії від 27.02.2025 перерахунок пенсії, на підставі акт перевірки довідки до з/п від 13.02.2025 № 2000-0903-1/918 проведено з 27.02.2025.
Враховуючи те, що довідка про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 видана Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева», була надана позивачем з заявою про призначення пенсії, що відповідачем не заперечується, тобто у відповідача при обчисленні розміру пенсії була наявна спірна довідка, то перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням довідки про заробітну плату, слід здійснити саме з 03.09.2024 (дата призначення пенсії).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне для належного захисту прав позивача зобов`язати ГУ ПФУ Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року з дня призначення пенсії, а саме з 03.09.2024.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому а апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а апеляційна скаргу позивача слід задовольнити частково, з частковим скасуванням рішення суду.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 520/1009/25 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити повторний розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.09.2023 № 002-16/017/3375 виданій Виробничим об`єднання «Завод імені Малишева» за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року з дня призначення пенсії, а саме з 03.09.2024.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 520/1009/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко