ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/85/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства "Золота Ера ХХІ"

на ухвалу Господарського суду Одеської області (Малярчук І.А.)
від 02.05.2025

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (Поліщук Л.В., Богатир К.В., Таран С.В.)
від 12.08.2025 (повний текст складений 14.08.2025)

у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Доброславської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області

до Приватного підприємства "Золота Ера ХХІ"

про стягнення 480706,34 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Хід розгляду справи
1.  Виконувач обов`язків керівника Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з Приватного підприємства "Золота Ера ХХІ" (далі - Відповідач, Скаржник) заборгованості за договором №1 від 22.02.2022 про пайову участь у розмірі 480706,34 грн, з яких: 199086,57 грн пеня, 281619,77 грн інфляційні втрати.
2. 02 травня 2025 року Позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив забезпечити вказаний позов шляхом накладання арешту на грошові кошти Відповідача у розмірі 480706,34 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх його рахунках.
Стислий зміст оскаржуваного судового рішення
3. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2025, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 у справі №916/85/25, заяву Позивача задоволено. Накладено арешт на грошові кошти Відповідача, які знаходяться на його банківських рахунках, у розмірі 480706,34 грн.
4. Ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що, враховуючи предмет та підстави позову, а саме вирішення спору щодо стягнення грошових коштів у розмірі 480706,34 грн, обґрунтованими є посилання Позивача щодо можливості накладання арешту на грошові кошти Відповідача, що знаходяться на банківських рахунках в межах суми позову, з огляду на те, що невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених майнових прав та інтересів держави, за захистом яких звернувся Позивач до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду справи у Відповідача будуть відсутні кошти у розмірі 480706,34 грн, то захист або поновлення прав держави в межах одного судового провадження без нових звернень до суду стане неможливим, що ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, запобігти яким можливо шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та правова позиція іншого учасника справи
5. 03 вересня 2025 року Відповідач із використанням засобів поштового зв`язку подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій просить:
- скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області про забезпечення позову від 02.05.2025 у справі №916/85/25 в частині задоволення заяви про накладення арешту на грошові кошти Відповідача, які знаходяться на його банківських рахунках у розмірі 480706,34 грн;
- скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 у справі №916/85/25 в частині задоволення заяви про накладення арешту на грошові кошти Відповідача, які знаходяться на його банківських рахунках у розмірі 480706,34 грн;
- ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову у справі №916/85/25 про стягнення 480706,34 грн у повному обсязі;
- стягнути з Позивача на користь Відповідача 3028,00 грн сплаченого судового збору за подання касаційної скарги та 3028,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
6. Підставою касаційного оскарження ухвалених у справі №916/85/25 судових рішень Скаржник вказує пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України - неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
7. Скаржник зазначає, що Господарський суд Одеської області при прийнятті ухвали від 02.05.2025 у справі №916/85/25 та Південно-західний апеляційний господарський суд, який постановою від 12.08.2025 залишив вказану ухвалу в силі, порушили норми права:
- частину 2 статті 136 ГПК України, відповідно до якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом;
- частину 4 статті 137 ГПК України, відповідно до якої заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами;
- частину 3 статті 13 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;
- частину 1 статті 74 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
- частини 1, 4, 5 статті 236 ГПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є таке судове рішення, яке ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
8. 01 грудня 2025 року Позивач, із використанням підсистеми "Електронний суд", подав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що:
- рішенням Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 у справі № 916/85/25 позов частково задоволено та стягнуто з ПП "Золота Ера ХХІ" на користь Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області 105 264,16 грн. пені, 281 619,77 грн. інфляційних втрат, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено;
- постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від рішення Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 у справі №916/85/25 змінено та ухвалено стягнути з ПП «Золота Ера ХХІ» на користь Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області 94464 гривні 16 копійок пені, 206982 гривні 11 копійок інфляційних втрат;
- 23.10.2025 на виконання рішення суду на розрахунковий рахунок Фонтанської сільської ради від ПП «Золота Ера ХХІ» надійшли кошти пайової участі в сумі 301,446,27 грн;
- враховуючи, що рішення суду ПП «Золота Ера ХХІ» виконано в повному обсязі, Позивач вказує, що на даний час відсутня необхідність для продовження дії ухвали про забезпечення позову у справі № 916/85/25, якою вирішено накласти арешт на грошові кошти ПП "Золота Ера ХХІ", які знаходяться на банківських рахунках, у розмірі 480706 грн 34 коп.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
9. Верховний Суд перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та дійшов таких висновків.
10. За змістом абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
11.  Відповідно до приписів статті 290 ГПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
12. Предметом касаційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача.
13. Згідно з частинами 1, 2 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
14. Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
15. Відповідно до частини 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.
16. Перевіряючи доводи касаційної скарги у цій справі Суд звертає увагу на таке. 
17. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
18. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
19. Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
20. Не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосуванні останніх знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.
21. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
22. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
23. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
24. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
25. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
26. Як убачається із матеріалів цієї справи, предметом позову була вимога Позивача до Відповідача про стягнення коштів у сумі 480706,34 грн.
27. Судами попередніх інстанцій була задоволена заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача, які знаходяться на банківських рахунках, у розмірі 480706,34 грн, тобто в межах суми позову.
28. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову майнового характеру, а саме: шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачу, в межах ціни позову, при цьому вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні Відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, яких стосується спір. Крім того, судами враховано, що вжиті заходи забезпечення позову не призводять до зупинення господарської діяльності Відповідача, оскільки не зумовлюють списання коштів з банківських рахунків до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі та виникнення у Відповідача відповідного обов`язку з виконання рішення суду. Водночас застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та мають наслідком збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог. 
29. Суди попередніх інстанцій врахували, що можливість Відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права Відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Така позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, а також у постановах Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, від 11.10.2023 у справі № 916/409/21, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 08.08.2023 у справі № 922/1344/23, від 27.04.2023 у справі №916/3686/22.
30. У разі звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема й ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (див. постанову Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).
31. Суди попередніх інстанцій у цій справі встановили наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів Позивача та ймовірність ускладення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті цих заходів, беручи до уваги те, що у випадку, якщо до закінчення розгляду справи грошові кошти зникнуть або їх сума зменшиться, Позивач у разі задоволення позову не зможе домогтися виконання рішення суду.
32. Також судами попередніх інстанцій враховано, що Скаржником не надано доказів на підтвердження того, що арешт на грошові кошти перешкоджає його господарській діяльності.
33. Таким чином, Суд доходить висновку, що вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. 
34. Враховуючи викладене, доводи Скаржника щодо порушення судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження, тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає. 
35. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
36. Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
37. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
38. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, № 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, № 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
39. Таким чином Суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
40. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
41. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
42. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах, наведених у касаційній скарзі доводів, вважає, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.
Судові витрати
43. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Золота Ера ХХІ" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 у справі №916/85/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова