УХВАЛА
28 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 369/11248/21
провадження № 61-12362ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року в справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,    ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, витребування майна та
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр Реєстрації» Хоменко І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30 серпня 2018 року індексний номер 42769532, на підставі якого за ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності (номер запису про право власності: 27701331 від 30 серпня 2018 року) на квартиру загальною площею 161,50 кв. м за адресою:   
 АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 850378080000);
- витребувати у його власність з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 квартиру загальною площею 161,50 кв. м, що розташована за адресою:    АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 850378050000);
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Київської власної філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» Мамонтова К. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30 серпня 2018 року індексний номер 42770378, на підставі якого за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності (номер запису про право власності: 27702180 від 09 січня 
2019 року) на домоволодіння загальною площею 320,30 кв. м за адресою: 
АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1632934632224);
- витребувати у його власність з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 домоволодіння загальною площею 320,30 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1632934632224);
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація плюс» Товкайло У. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу: індексний номер 44993186 
від 09 січня 2019 року, на підставі якого за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності (номер запису про право власності: 29799477 від 09 січня 
2019 року) на земельну ділянку, загальною площею 0,19 га, за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 3222482004:02:001:0112; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17394002322241);
- витребувати у його власність з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,19 га, за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 3222482004:02:001:0112; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1739400232224).
Справа слухалася судами неодноразово.
21 лютого 2025року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано незаконним та скасованорішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр Реєстрації» Хоменко І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30 серпня 2018 року індексний номер 42769532, на підставі якого за ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності (номер запису про право власності: 27701331 від 30 серпня 2018 року) на квартиру загальною площею 161,50 кв. м за адресою:  
 АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 850378080000).
Витребувано у власністьОСОБА_2 з чужого незаконного володіння 
 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 квартиру загальною площею 161,50 кв. м, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 850378050000);
Визнано незаконним та скасованорішення державного реєстратора Київської власної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» Мамонтова К. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30 серпня 2018 року індексний номер 42770378, на підставі якого за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності (номер запису про право власності: 27702180 від 09 січня 
2019 року) на домоволодіння загальною площею 320,30 кв. м за адресою: 
АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1632934632224);
Витребувано у власність  ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 домоволодіння загальною площею 320,30 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1632934632224);
Визнано незаконним та скасованорішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація плюс» Товкайло У. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу: індексний номер 44993186 від 09 січня 2019 року, на підставі якого за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності (номер запису про право власності: 29799477 від 09 січня 2019 року) на земельну ділянку загальною площею 0,19 га за адресою: 
АДРЕСА_2 (кадастровий номер 3222482004:02:001:0112; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17394002322241);
Витребувано у власність  ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,19 га за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 3222482004:02:001:0112; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1739400232224).
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
26 вересня 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_7 ,   ОСОБА_1 задоволеночастково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора скасовано.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року в частині розподілу судових витрат змінено.
Стягнуто з  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 2 837,50 з кожного.
В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 21 лютого 2025 року залишено без змін.
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 
2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року, в якій просить їх в нескасованій щодо майна, яке перебуває у його володінні частині та в частині щодо розподілу судових витрат скасувати, передати справу в цих частинах на новий розгляд до суд першої інстанції.
22 жовтня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У листопаді 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що датою ухвалення постанови Київського апеляційного суду є 26 вересня 2025 року.
З касаційною скаргою ОСОБА_1 , звернувся 06 жовтня 2025 року.
Строк на касаційне оскарження судових рішень заявником не пропущено, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови. Тому відсутня процесуальна необхідність у вирішенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)   якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)    якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)   якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)    якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 755/5072/17, 
від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17, від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19, від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16, від 08 лютого 
2022 року в справі № 209/3085/20, від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19, від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18, в постановах Верховного Суду 
від 27 березня 2019 року в справі № 522/24450/14, від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17, від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, від 18 квітня 
2022 року в справі № 520/1185/16-ц, від 30 листопада 2022 року в справі 
№ 522/14900/19, від 15 лютого 2023 року в справі № 2-537/11, від 15 березня 
2023 року в справі № 753/8671 /21, від 12 квітня 2023 року в справі № 205/7567/18, від 02 серпня 2023 року в справі № 308/8629/19, від 15 вересня 2023 року в справі № 582/18/21, від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, від 07 травня 2025 року в справі № 761/2397/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи обов`язкові підстави касаційного оскарження за пунктами 5, 8 частини першої, пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди розглянули справу за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Крім того, заявник просить зупинити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року в частині витребування з його володіння на користь ОСОБА_2 домоволодіння та земельної ділянки до закінчення її перегляду касаційним судом.
Як на підставу необхідності зупинення оскаржуваних судових рішень заявник послався на те, що можливе виконання оскаржуваних рішень порушить право його та його дитини на мирне володіння добросовісно набутого майна. У жовтні 
2025 року ОСОБА_2 через офіційний державний портал «ДІЯ» подав зави про державну реєстрацію права власності на житловий будинок.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Подавши заяву про зупинення виконання судового рішення, заявник не навів достатніх підстав і не надав доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
Також заявником не надано документів про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваних судових рішень.
Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
ОСОБА_8 не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники  справи мають подати своїзаперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 26 вересня 2025 року.
Витребувати із Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/11248/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, витребування майна.
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 21 лютого 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                      О. М. Ситнік
 
В. М. Ігнатенко
 
І. М. Фаловська