ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/844/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 листопада 2025 року                                                                              м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                    Безименної Н.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                               Коренко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
В С Т А Н О В И Л А

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), в якому позивач просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 08.12.2023 № 643/9-03-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на роботі Національному агентстві України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на посаді начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату АРМА;
- зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів виправити порушені права ОСОБА_1 , шляхом вчинення дій, передбачених нормами Закону України «Про державну служб» та Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) під час припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби, внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців;
- стягнути з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.12.2023 по день ухвалення рішення суду з розрахунку 53 034, 70 грн за один місяць вимушеного прогулу або 1 205, 33 грн за один робочий день вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог вказує про протиправність звільнення позивача, оскільки останній вважає як відсутніми для цього підстави, так і звертає увагу на порушення порядку проведеного звільнення. Зокрема, в порушення частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» керівником державної служби запропоновано не іншу рівнозначну посаду державної служби, а одразу нижчу посаду державної служби. При цьому, не враховано професійну підготовку та професійні компетентності позивача, а також переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, наказом Національного агентства від 14.02.2019 № 34/9-03-ос ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів, з 18.02.2019.
Наказом Національного агентства від 10.08.2023 № 174 «Про затвердження структури та штатної чисельності центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» затверджено структуру та штатну чисельність центрального апарату АРМА.
Наказом Національного агентства від 22.08.2023 № 184 «Про введення в дію штатного розпису на 2023 рік центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» введено в дію штатний розпис на 2023 центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з 23 серпня 2023 року.
Відповідно до вказаного штатного розпису на 2023 рік, відділ організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів скорочено, утворено Сектор з питань публічних закупівель, який є самостійним структурним підрозділом центрального апарату АРМА.
09.11.2023, у зв`язку із скороченням посади начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель, позивачу вручено попередження про наступне звільнення. Одночасно позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста Сектору з питань публічних закупівель, на умовах строкового трудового договору, на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, увільненого від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час загальної мобілізації ( ОСОБА_2 ) та попереджено, що у разі відмови від запропонованої ОСОБА_1 посади по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення попередження, позивача буде звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Позивач ознайомився з попередженням, про що свідчить його особистий підпис. Заява про згоду на переведення на запропоновану посаду головного спеціаліста Сектору з питань публічних закупівель від ОСОБА_1 в подальшому не надходила.
Наказом від 08.12.2023 №643/9-03-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 4 статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу» звільнено ОСОБА_1 , начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, 11.12.2023 за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Вважаючи звільнення безпідставним та таким, що порушує його права, позивач звернувся за їх захистом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд дійшов до висновку, що доводи позивача про порушення Національним агентством вимог Закону України «Про державну службу» та вимог Кодексу законів про працю України при прийнятті наказу АРМА від 08.12.2023 №643/9-03-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » є безпідставними і не підтверджуються належними доказами.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889 VIII (далі - Закон № 889-VIII/в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Частинами першою-третьою статті 5 Закону № 889-VIII встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 83 Закону № 889-VIII (у редакції, яка діяла на дату ознайомлення з попередженням про наступне звільнення) державна служба припиняється, зокрема: 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
При цьому, згідно із пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Отже, на дату звільнення позивача з посади діяла норма, яка передбачала, що з попередженням про звільнення роботодавець одночасно повинен пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. Водночас, передбачено можливість звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади.
При цьому, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про звільнення до дня розірвання трудового договору. У зв`язку з цим працівникові необхідно запропонувати всі вакантні посади (іншу роботу), які з`явились на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.
Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №813/5500/14, від 18 жовтня 2017 року № 6-1723цс17.
З матеріалів справи вбачається, що позивача ознайомлено з попередженням про наступне звільнення 09.11.2023 року. 
Як встановлено судом першої інстанції, перед виданням оскаржуваного наказу про звільнення позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста Сектору з питань публічних закупівель на умовах строкового трудового договору, на період тимчасово відсутнього державного службовця.
Так, у попередженні про наступне звільнення від 09.11.2023 року у зв`язку із скороченням посади начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель запропоновано лише переведення на посаду головного спеціаліста Сектора з питань публічних закупівель на умовах строкового договору, на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, увільненого від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації ( ОСОБА_2 ), яка є нижчою за рівнем, без обґрунтування неможливості пропонування наявних рівнозначних посад.
Визначення рівнозначної посади міститься у пункті 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII та означає посаду державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів. Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 затверджено Перелік посад державної служби, що прирівнюється до відповідних категорій.
Згідно зі штатним розписом та класифікацією посад державної служби, посада позивача - начальник відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату АРМА - відноситься до категорії посад державної служби Б, підкатегорії Б3.
Водночас запропонована позивачу посада головного спеціаліста Сектора з питань публічних закупівель на умовах строкового договору, на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, увільненого від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації ( ОСОБА_2 ) до категорії посад державної служби В, тобто не є рівнозначною. Вона відноситься до іншої групи оплати праці та іншої схеми посадових окладів державних службовців, передбаченої статтею 51 Закону № 889-VIII.
В період з 09.11.2023 до 11.12.2023 від роботодавця інших пропозицій не надходило.
Проте, відповідно до листа АРМА від 29.12.2023 №11957/1-40-23/9.1, станом на 12.12.2023 у центральному апараті АРМА вакантними посадами були наступні посади держаних службовців:
1. Радник Голови АРМА. 
2. Провідний спеціаліст другого відділу Управління виявлення та розшуку активів.
3. Провідний спеціаліст другого відділу раліня інформаційноалітичного забезпечення виявлення та розшуку активів.
4. Провідний спеціаліст першого відділу Управління виявлення та розшуку активів підсанкційних та інших суб?єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам.
5. Начальник Відділу моніторингу ефективності менеджменту активів.
6. Провідний спеціаліст відділу організації договірної роботи Управління правового забезпечення.
7. Головний спеціаліст відділу співпраці з установами повернення активів Міжнародного управління.
8. Головний спеціаліст відділу співпраці з установами повернення активів Міжнародного управління.
9. Головний спеціаліст відділу аналітики та співпраці з міжнародними організаціями Міжнародного управління.
10. Головний спеціаліст відділу аналітики та співпраці з міжнародними організаціями Міжнародного управління.
11. Провідний спеціаліст відділу по роботі з персоналом центрального апарату Управління персоналу.
12. Головний спеціаліст відділу по роботі з персоналом територіальних управлінь Управління персоналу.
13. Головний спеціаліст сектору фінансового забезпечення Управління бухгалтерського обліку та фінансово-господарського забезпечення.
14. Начальник Управління організації документообігу та контролю.
15. Начальник Відділу комунікації, зв?язків з громадськістю та промоції.
16. Завідувач Сектору внутрішнього аудиту.
17. Головний спеціаліст координації внутрішнього контролю та оцінки ризиків.
Також перелік вакантних посад, наданий у відповідь на запит від 22.12.2023, листом АРМА від 29.12.2023 № 11957/1-40-23/9.1, містить інформацію, що у період з 23.08.2023 по 11.12.2023, були вакантними такі посади підкатегорії Б3:
1. Начальник першого відділу Управління менеджменту активів.
2. Начальник другого відділу Управління менеджменту активів.
3. Начальник третього відділу Управління менеджменту активів.
4. Начальник відділу з організації та проведення конкурсних відборів Управління менеджменту активів.
5. Начальник відділу нормативно-правової роботи Управління правового забезпечення.
6. Начальник відділу організації договірної роботи Управління правового забезпечення.
7. Начальник відділу адаптації, професійного розвитку, заохочень персоналу та нагород Управління персоналу.
8. Завідувач сектору фінансового забезпечення Управління бухгалтерського обліку та фінансового-господарського забезпечення.
9. Начальник відділу звернень громадян та доступу до публічної інформації Управління організації документообігу та контролю.
          Представник відповідача у судовому засіданні не надав наявних та допустимих доказів про те, що дані посади стали вакантними після звільнення позивача і не існували на час попередження про звільнення.
          Також, відповідачем у судовому засіданні не було не було обґрунтовано і спростовано інформацію викладену у листі (щодо посад на які призначали осіб після звільнення позивача), а саме чи були такі посади вакантними на час попередження про звільнення або вказати час коли такі посади стали вакантними
          Суд першої інстанції зазначив, що ні Положеннями Закону №889-VIIІ, ні положеннями КЗпП України не передбачено повторних (неодноразових) пропозицій суб`єктом призначення  вакантних місць, так само як і необхідність направлення працівнику пропозиції всіх вакантних посад, наявних у державному органі, проте колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Хоча положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та Кодексу законів про працю України прямо не містять припису щодо обов`язку суб`єкта призначення повторно або багаторазово пропонувати державному службовцю вакантні посади, а також не встановлюють вимоги надавати працівнику вичерпний перелік усіх вакантних місць у державному органі, такий обов`язок випливає із змісту гарантій, спрямованих на забезпечення реальної можливості працевлаштування державного службовця у разі зміни істотних умов служби або скорочення.
Відповідно до принципів державної служби, визначених статтею 4 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення зобов`язаний діяти добросовісно, неупереджено, пропорційно та забезпечувати стабільність державної служби. Це означає, що роботодавець повинен не формально, а фактично створити службовцю умови для продовження служби, у тому числі шляхом пропозиції всіх наявних вакантних посад, які відповідають його кваліфікації, досвіду та професійним компетентностям.
Позиція, згідно з якою суб`єкт призначення нібито має право обмежитися одноразовою або вибірковою пропозицією посад, суперечить пріоритетності забезпечення трудових прав працівника. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо обов`язку пропонувати всі релевантні вакансії під час скорочення або реорганізації, недостатність або формальність запропонованих вакансій ставить під сумнів законність рішення про звільнення.
Необхідність пропонування всіх вакантних посад у межах органу обумовлена тим, що лише таким чином суб`єкт призначення може довести виконання обов`язку з вжиття всіх залежних від нього заходів для працевлаштування працівника. При цьому поява нових вакансій у період попередження про наступне звільнення вимагає від роботодавця повторного інформування працівника, оскільки зміна структурної ситуації в органі прямо впливає на його трудові права.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач у попередженні про звільнення позивачу запропонував лише одну вакантну посаду, яка є не рівнозначною, проте, колегія суддів, зауважує, що запропонована посада відсутня у переліку вакантних посад зазначених відповідачем в Інформації про вакантні посади станом на 09.11.2023 року.
Колегія суддів вважає, що надання працівнику лише однієї або кількох вибіркових вакансій, без документального підтвердження того, що інших відповідних посад у державному органі не існувало, свідчить про неналежне виконання суб`єктом призначення своїх обов`язків. Відповідно, таке порушення позбавляє роботодавця права посилатися на законність подальшого звільнення, оскільки не було дотримано процедурних гарантій.
Отже, виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суб`єкт призначення був зобов`язаний надати позивачу повний і вичерпний перелік наявних вакансій та у разі їх появи - повторно пропонувати їх до моменту фактичного звільнення. Ненадання таких пропозицій або надання їх у неповному обсязі є істотним порушенням прав працівника та процедурних вимог, передбачених законодавством України про державну службу.
Колегія суддів звертає увагу, що навіть як відповідач вказує, що рівнозначні вакантні посади відсутні, то з наданої відповідачем інформації вбачається наявність більш ніж десяти вакантних посад категорії «В», однак жодна з них позивачу запропонована не була. Така бездіяльність свідчить про невиконання суб`єктом призначення свого обов`язку щодо забезпечення працівнику реальної можливості подальшого проходження державної служби.
          Також, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було достатньо досліджено кваліфікацію та продуктивність роботи ОСОБА_3 , з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, за період роботи в АРМА, на посадах, зокрема: начальника відділу господарського забезпечення Управління ресурсного забезпечення; начальника відділу господарського забезпечення та організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель; начальник відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупвель до функціональних обов?язків позивача належало наступне, а саме: 
здійснення комплексного аналізу стану господарського та матеріально-технічного забезпечення АРМА; організація роботи щодо планування закупівель на відповідний бюджетний рік відповідно до кошторису;
організація роботи щодо здійснення закупівель, товарів, робіт та послуг відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», згідно з річним планом закупівель АРМА на відповідний рік;
організація роботи Тендерного комітету АРМА, Уповноважених осіб АРМА відповідальних за організацію та проведення публічних закупівель, Уповноваженої особи АРМА відповідальної за організацію та проведення закупівель товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України;
організація контролю та проходженням працівниками АРМА інструктажів з питань пожежної безпеки та пропускного режиму.
Відповідно до наказу АРМА від 23.05.2017 Nє 43 «Про внесення змін до наказу
Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 06 квітня 2017 року Nє 27» позивача введено до складу Тендерного комітету АРМА. Згідно з Положенням про Тендерний комітет АРМА затвердженим наказом АРМА від 28.03.2017 Nє 22 робота Тендерного комітету АРМА полягала у плануванні закупівель; складані та затвердженні річних планів закупівель на відповідний рік; здійсненні вибору процедур закупівель; проведенні процедур закупівель;забезпеченні рівних умови для всіх учасників; об?єктивного та чесного вибору переможця; забезпеченні складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель; забезпеченні оприлюднення інформації щодо публічних закупівель відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».
Тендерний комітет АРМА окрім закупівель товарів, робіт і послуг, які здійснювались за державні кошти, регулював питання управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами, шляхом передачі відповідних активів в управління відповідно до статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».
Для активів, зазначених у частині першій статті 21 цього закону, прийнятих АРМА в управління, Тендерним комітетом АРМА організовувались конкурсні відбори реалізаторі, суб?єктів оціночної діяльності та управителів таких активів у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.
Щодо продуктивності праці позивача ,колегія суддів зазначає наступне
Продуктивність праці державних службовців щороку підтверджується Висновками щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця передбаченого Порядком проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 Nє 640 «Про затвердження Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців» (зі змінами).
Так, високий рівень продуктивності праці позивача підтверджено наступним, зокрема:
Висновком щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2018 рік ОСОБА_1 - оцінка «відмінно».
Результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік ОСОБА_1 - оцінка «відмінно».
Результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2020 рік ОСОБА_1 - оцінка «відмінно».
Результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2021 рік ОСОБА_1 - оцінка «відмінно».
Результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2022 рік ОСОБА_1 - оцінка «відмінно».
Результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2023 рік ОСОБА_1 - оцінка «відмінно».
Крім того, високий рівень продуктивність праці підтверджується щомісячним преміюванням за високі результати праці, якість і своєчасність виконання функціональних обов?язків, визначених у посадових інструкціях, ініціативність у роботі, терміновість виконання завдань, дотримання термінів виконання службових завдань і доручень безпосереднього керівництва, виконання додаткового обсягу завдань, у розмірі 30 % від посадового окладу за фактично відпрацьований час, який є максимально допустимим розміром преміювання державного службовця до фонду його посадового окладу, що передбачено Типовим положенням про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів), затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 13.06.2016 Nє 646 «Про затвердження Типового положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів)», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.06.2016 за Nє 903/29033.
Також, високий рівень продуктивність праці підтверджується встановленням щомісячних стимулюючих виплат, а саме надбавки за інтенсивність праці, яка становила максимально доведений відсоток Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку АРМА, для працівників відповідної категорії посад.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що на момент звільнення позивача у державному органі дійсно існували вакантні посади, які були рівнозначними тій, яку він раніше обіймав, та відповідали його освіті, професійній кваліфікації й досвіду. Крім того, були наявні й інші посади категорії «В», що також могли бути запропоновані позивачу. Ненадання цих пропозицій свідчить про неповне та формальне виконання суб`єктом призначення передбачених законодавством гарантій щодо захисту трудових прав державного службовця.
Відповідно до Переліку посад державної служби, що прирівнюються до відповідних категорій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №?15, всі зазначені посади належать до категорії Б.
З огляду на положення частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII та правові висновки Верховного Суду (зокрема, постанови від 22 травня 2019 року у справі № 813/5500/14 та від 18 жовтня 2017 року № 6-1723цс17), наявність таких вакантних рівнозначних посад у період від попередження про звільнення до дня фактичного звільнення покладає на суб`єкта призначення обов`язок запропонувати їх державному службовцю, посада якого скорочується.
Факт, що ці посади належали до категорії Б, свідчить про їх рівнозначність займаній позивачем посаді начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII визначається як належність до тієї ж категорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
Таким чином, наявність зазначених вакансій станом на 11 грудня 2023 року підтверджує, що у відповідача була об`єктивна можливість виконати передбачений законом обов`язок щодо пропонування позивачу рівнозначних посад, однак такий обов`язок не було належним чином реалізовано.
Отже, відповідачем не виконано в повній мірі вимоги статті 87 Закону України «Про державну службу» в частині пропонування позивачу рівнозначної посади державної служби, яку він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації.
Згідно з судовою практикою власник є таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював (постанова Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15).
Такий же правовий висновок було висловлено в постанові Верховного Суду у справі № 816/1232/17 від 11 липня 2018 року, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню в цій справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суб`єктом призначення під час розгляду питання про звільнення не дотримано вимоги статті 87 Закону № 889-VIII, що є підставою для визнання протиправним та скасування спірного наказу.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Частиною третьою статті 235 КЗпП визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статі 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.
Пунктом 2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Отже, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
З довідки АРМА від 11.12.2023 року № 285 вбачається, що заробітна плата за останні два місяці (жовтень-листопад 2023) роботи позивача становить 106069,40 грн. (53770,40+52299,00).
Тобто, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 2410,67 грн.
Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.12.2023 року по 04.04.2024 року становить 200  085,61 грн. (2410,67 грн х 83 робочих днів) та належить стягненню з АРМА на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору в такій категорії справ, тому судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст. ст.  242-244,  250,  271,  272,  286,  308,  311,  315,  317,  321,  322,  325 КАС України, колегія суддів, -    
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року- скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 08.12.2023 № 643/9-03-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 на роботі Національному агентстві України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на посаді начальника відділу організації закупівель Управління діловодства, ресурсного забезпечення та організації закупівель центрального апарату АРМА.
Зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів виправити порушені права ОСОБА_1 , шляхом вчинення дій, передбачених нормами Закону України «Про державну служб» та Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) під час припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби, внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців;
Стягнути з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.12.2023 року по 04.04.2024 у розмірі 200085,61 грн. (83 дні * 2410,67 грн.)
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Н.В. Безименна

                                                                                                    А.Ю. Кучма

Повне судове рішення складено « 27» листопада 2025 року.