ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13371/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 року (головуючий суддя Луніна О.С.) 
в адміністративній справі №160/13371/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 08.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.03.2025 №047150017140 щодо відмови у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 від 21.03.2025 зарахувавши до страхового стажу період роботи з 28.03.1989 по 10.07.1989 та з 26.08.1990 по 08.02.1998 та період навчання з 01.09.1978 по 31.08.1979.
В обґрунтування позову зазначено, що 21.03.2025р. позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, за результатом розгляду її заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.03.2025 №047150017140 відмовлено у призначенні пенсії, з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.03.2025 №047150017140 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 28.03.1989 по 10.07.1989 та з 26.08.1990 по 08.02.1998 та період навчання з 01.09.1978 по 31.08.1979.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, подану 21.03.2025 року, з урахуванням висновків суду у цій справі. 
В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній. Зауважив, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить всі необхідні записи, що підтверджують факт роботи позивача у період з 28.03.1989 по 10.07.1989р., трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить всі необхідні записи, що підтверджують факт роботи позивача у період з 26.08.1990р. по 08.02.1998р. Дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи зараховувати період роботи позивача з 28.03.1989 року по 10.07.1989 року, з 26.08.1990 року по 08.02.1998 року до загального стажу, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Також зазначив, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка. В матеріалах справи міститься атестат №478 про те, що позивач закінчила професійно-технічне училище Дніпропетровського м`ясокомбінату, період навчання з 01.09.1978 року по 31.08.1979 року, відтак такий період має бути врахований до страхового стажу позивача.
Разом з тим, вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсії за віком, відтак вимога про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вказує, що за результатом розгляду наданих документів, Головним управлінням до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи в колгоспі за 1990-1998 роки згідно архівної довідки №79/2-57/01-25 від 08.02.2022, оскільки у довідці зазначено скорочено ім`я та по-батькові; всі періоди роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 20.11.1990, оскільки інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві завірена неналежним чином; періоди роботи в колгоспі з 28.03.1989 по 10.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.08.1977, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві; період роботи в КСП «ЗАПОРІЗЬКЕ» згідно архівної довідки № 33/Г-23/01-36 з 08.02.2022 за 1990-1995 роки, оскільки у довідці зазначено скорочено ПІБ; період роботи згідно довідки про заробітну плату 80/2-58/0125 від 08.02.2022 за 1991- 1995 роки, оскільки в довідці зазначено скорочено ПІБ, акт перевірки не підтверджує наявність повного ПІБ в первинних документах; період навчання з 01.09.1978 по 31.08.1979 згідно атестата № 478 від 31.08.1979, оскільки зазначене ім`я ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним. Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 28.03.2025 № 047150017140 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується. 
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Ухвалами суду від 15.10.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 15.12.2025 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 року в адміністративній справі №160/13371/25 на п`ятнадцять днів.
У період з 19.12.2025 до 20.12.2025 суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні. У період з 01.01.2026 до 05.01.2026 суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відпустці, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги здійснюється невідкладно після виходу судді-доповідача із відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 21.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003р.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.03.2025 №047150017140 відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003р. у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Додатково відповідачем зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страховою не зараховано:
- період навчання з 01.09.1978 по 31.08.1979 згідно атестата №478 від 31.08.1979, оскільки зазначене ім`я ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним;
- період роботи в колгоспі за 1990р. по 1998р. згідно архівної довідки №79/2-57/01-25 від 08.02.2022р., оскільки у довідці зазначено скорочено ім`я та по-батькові;
- всі періоди роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 20.11.1990, оскільки інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві завірена неналежним чином;
- періоди роботи в колгоспі з 28.03.1989 по 10.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.08.1977р., оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві;
- період роботи в КСП «Запорізьке» згідно архівної довідки №33/Г-23/01-36 з 08.02.2022р. за 1990-1995р., оскільки у довідці зазначено скорочено ПІБ;
- період роботи згідно довідки про заробітну плату 80/2-58/0125 від 08.02.2022 за 1991-1995р., оскільки в довідці зазначено скорочено ПІБ, акт перевірки не підтверджує наявність повного ПІБ в первинних документах.
Позивачка вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.03.2025 №047150017140 щодо відмови у призначенні пенсії.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV .
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років. (ч.2 ст.26 Закону № 1058-IV).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом не було враховано:
період навчання позивача з 01.09.1978р. по 31.08.1978р. згідно атестата №478 від 31.08.1979, оскільки зазначене ім`я ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним;
період роботи позивача в колгоспі з 28.03.1989 по 10.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві;
період роботи позивача в колгоспі з 26.08.1990р. по 08.02.1998р. згідно архівної довідки №79/2-57/01-25 від 08.02.2022р., оскільки у довідці зазначено скорочено ім`я та по-батькові та згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 20.11.1990, оскільки інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві завірена неналежним чином.
При цьому, період роботи в колгоспі за 1990р. по 1998р. згідно архівної довідки №79/2-57/01-25 від 08.02.2022р., періоди роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 20.11.1990, період роботи в КСП «Запорізьке» згідно архівної довідки №33/Г-23/01-36 з 08.02.2022р. за 1990-1995р., період роботи згідно довідки про заробітну плату 80/2-58/0125 від 08.02.2022 за 1991-1995р. охоплює один і той самий період заявлений в позові, а саме - 26.08.1990р. по 08.02.1998р. 
Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить всі необхідні записи, що підтверджують факт роботи позивача у період з 28.03.1989 по 10.07.1989р., трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить всі необхідні записи, що підтверджують факт роботи позивача у період з 26.08.1990р. по 08.02.1998р.
Водночас, спростовуються доводи відповідача з приводу того, що інформація в трудових книжках завірена неналежним чином, а також те що в підтверджуючих довідках зазначено скорочено ім`я та по-батькові, оскільки наявність недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника. 
При цьому, обов`язок надання уточнюючих довідок виникає лише в тому разі, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що підтверджує періоди роботи особи на відповідній посаді.
Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, відмовляючи зараховувати період роботи позивача з 28.03.1989 року по 10.07.1989 року, з 26.08.1990 року по 08.02.1998 року до загального стажу, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Щодо періоду навчання з 01.09.1978 року по 31.08.1979 року, суд апеляційної інстанції зазначає наслупне.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).
Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 року за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.
Матеріали справи містять атестат №478, згідно якого позивачка закінчила професійно-технічне училище Дніпропетровського м`ясокомбінату, період навчання з 01.09.1978 року по 31.08.1979 року.
Отже, такий період має бути врахований до страхового стажу позивачки.
Доводи відповідача з приводу того, що в атестаті №478 від 31.08.1979 ім`я ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним суд спростовує, оскільки ім`я позивачки в атестаті вказано російською мовою.
З огляду на наведені обставини, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.03.2025 №047150017140 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 28.03.1989 по 10.07.1989 та з 26.08.1990 по 08.02.1998 та період навчання з 01.09.1978 по 31.08.1979. 
Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 07.01.2026 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова