ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2026 року 	Справа № 280/10571/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
28.11.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023, з 20.11.2023 по 20.12.2023, з 01.01.2024 по 31.12.2024;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023, з 20.11.2023 по 20.12.2023, з 01.01.2024 по 31.12.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;
- судові витрати стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі №280/10571/25, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження). Крім того, вказаною ухвалою витребувано від відповідача довідку (інформацію) щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та/або у відпустці для лікування після отримання тяжкого поранення за період з 29.10.2023 по 31.12.2024 (включно) та всі документи що стосуються предмету спору, в тому числі накази про виплату позивачу зазначеної винагороди за вказаний період та докази на підтвердження перебування позивача у самовільному залишенні військової частини. 
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Обґрунтування позовних вимог викладено в уточненій позовній заяві (вх.№59951 від 28.11.2025). Зокрема зазначено, що у період з 29.08.2023 по 20.03.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 29.10.2023 під час захисту Батьківщини позивач одержав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої половини грудної клітки, відкритий гемопневмоторакс зліва та геморогічний шок ІІ ступеню. Отримане позивачем порання призвело до проходження ним стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023 та перебування у відпустці для лікування після поранення. 31.01.2024 позивач самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.03.2024 №245 позивача було увільнено з займаної посади та призупинено військову службу з 20.03.2024. При цьому додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення відповідачем виплачена так і не була. У зв`язку з цим позивач 09.10.2025 засобами поштового зв`язку надіслав відповідачу рапорт про виплату йому додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, отриманого 29.10.2023 під час захисту Батьківщини, до якого долучив довідку від 03.08.2025 №1805 за формою 5, видану військовою частиною НОМЕР_4 , згідно з якою позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 з 25.07.2025. Однак листом від 04.11.2025 №18979 відповідач відмовив позивачу у виплаті додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення, так як позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 31.01.2024 згідно ЄРДР від 20.03.2024 №42024041110000143 – з 20.03.2024. Вважаючи таку позицію відповідача протиправною, а права позивача порушеними, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх.№62070 від 10.12.2025). Зокрема зазначено, що умовою для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди є висновок військово-лікарської комісії, яка встановлює причинно-наслідковий зв`язок. У довідках військово-лікарської комісії від 2023-2024, наданих позивачем, формулювання причинно-наслідкового зв`язку зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», а тому підстав для включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди, у 2023-2024 роках у відповідача не було. Водночас вказано, що пунктом 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника). Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2024 № 245 військова служба позивача призупинена у зв`язку із самовільним залишенням частини. До військової частини НОМЕР_2 позивач не повернувся, відповідно наказу про його повернення на військову службу немає, а тому й вимога про поновлення виплати грошового забезпечення безпідставна. З огляду на вищенаведене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_5 від 13.07.2023 (а.с.8 зворотній бік - 11).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №2299 від 22.12.2023 «Про встановлення факту та обставин отримання поранення 29 жовтня 2023 року солдатом ОСОБА_1 » встановлено, що поранення, а саме мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої половини грудної клітки, відкритий гемопневмоторакс зліва та геморогічний шок II ступеню, отримані стрільцем-снайпером 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти НОМЕР_6 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_2 06:55 годині 29 жовтня 2023 року в ході виконання бойового завдання в результаті штурмових дій переважаючих сил противника та обстрілу підрозділами окупаційних військ Російської Федерації особового складу на вогневій позиції «Літо» східніше від околиці села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області і південно-західніше від селища Опитне Бахмутського району Донецької області, вважати такими, що пов`язані із захистом Батьківщини в період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів та такими, що не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або дій направлених на навмисне спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю і не пов`язані з вчиненням військовослужбовцем злочину або адміністративного правопорушення (а.с.13 зворотній бік – 15).
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 № 21730 від 27.12.2023 солдат ОСОБА_1 29.10.2023 одержав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої половини грудної клітки, відкритий гемопневмоторакс зліва та геморогічний шок ІІ ступеню. Поранення отримані військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військове служби при захисті Батьківщини в період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольною, наркотичного чи токсичного сп`яніння або дій направлених на навмисне спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю і не пов`язані з вчиненням військовослужбовцем злочину або адміністративного правопорушення (а.с.13).
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №е17652 ОСОБА_1 з 29.10.2023 по 14.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечнікова «ДОР». Діагноз: МВТ (29.10.2023): ВОСП лівої половини грудної клітини. Вогнепальний перелом 5, 6, 7, ребер зліва. Пошкодження 5, 6 міжреберної артерії зліва. Гемопневмоторакс зліва, Забій левої легені. Правобічний пневмоторакс (а.с.15 зворотній бік - 16).
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №25967 від 20.11.2023 ОСОБА_1 з 14.11.2023 по 27.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». Діагноз: Стан після вогнепального кульового проникаючого поранення тяжкого ступеню (29.10.2023) грудної клітки з лівобічним гемопневмотораксом, правобічним пневмотораксом, контузією лівої легені, вогнепальним переломом 5,6, 7 ребер ліворуч з пошкодженням міжреберних артерії, вогнепальних ран грудної клітки (а.с.16 зворотній бік – 17).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №3420 від 20.11.2023, ВЛК КНП «ЧОЛ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» 20.11.2023 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 та встановлено: Стан після вогнепального кульового проникаючого поранення тяжкого ступеню (29.10.2023р.) грудної клітки з лівобічним гемопневмотораксом, правобічним пневмотораксом, контузією лівої легені, вогнепальним переломом 5, 6, 7 ребер ліворуч з пошкодженням міжхребетних артерій, вогнепальних ран м`яких тканин грудної клітки. Стан після операцій: 29.10.2023р. - дренування лівої та правої плевральних порожнин, 02.11.2023р. - торакоскопія ліворуч, видалення гемотораксу, Згідно наказу №370 від 04.07.2007р. за ступенем тяжкості поранення «тяжке». Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня). На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів (а.с.18 зворотній бік).
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №8757/1221 від 23.12.2023 ОСОБА_1 з 06.12.2023 по 12.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «6-та міська клінічна лікарня» Запорізької обласної ради. Діагноз: Постравматична торакалгія — МВТ (від 25.10.23) вогнепального осколкового поранення лівої половини грудної клітини з переломом вогнепальним 5, 6, 7 ребер зліва зі зміщенням з слабкою консолідацією, помірний больовий синдром. Наслідки ЧМТ (від 20.02.17), помірний парез мімічної мускулатури зліва. Вегетативна дисфункція нервової системи (а.с.17 зворотній бік – 18).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №122 від 01.01.2024 військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_7 01.01.2024 проведено огляд солдата ОСОБА_1 та встановлено: Стан після вогнепального проникаючого кульового поранення (від 29.10.2023) грудної клітини з вогнепальним переломом 5, 6, 7 ребер з пошкодженням міжреберних артерій ліворуч, контузії лівої легені, лікованого оперативно: (від 29.10.2023 року) - дренування обох плевральних порожнин по Бюлау: (від 02.11.2023 року) - торакоскопії ліворуч, видалення сторонніх тіл, санація лівої плевральної порожнини. Неповна консолідація переломів 5, 6. 7 ребер зліва з тимчасовим порушенням функції рухів грудної клітки та дихання. Поранення важкого ступеню. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Довідка про обставини поранення не надана. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки для лікування у зв`язку з пораненням на 30 (тридцять) календарних днів (а.с.19).
Довідкою військової частини НОМЕР_4 від 03.08.2025 №1895 підтверджується, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 з 25.07.2025 (а.с.36).
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №245 від 21.03.2024 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_3 , колишнього стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти НОМЕР_6 мотопіхотного батальйону, який 31.01.2024 самовільно залишив військову частину згідно ЄРДР від 20.03.2024 № 42024041110000143 з 20.03.2024, увільнено від займаної посади та призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (а.с.19 зворотній бік).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0403-1559-2879 від 04.04.2025 Позаштатною постійно діючою гарнізонною військово-лікарською комісією №2 м. Самар 04.04.2025 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 та, окрім іншого, встановлено: Опис діагнозу: віддалені наслідки вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення (29.10.2023) лівої половини грудної клітки з лівобічним гемопневмотораксом, вогнепальним переломом V, VI, VII ребер зліва, лікованого оперативно (19.10.2023) - дренування обох плевральних порожнин за Бюлау, (02.11.2023) -торакоскопія ліворуч, видалення стороннього тіла, санація лівої плевральної порожнини, у вигляді консолідованих переломів V, VI, VII ребер зліва, зміцнілих післяопераційних рубців з незначним порушенням функції дихання. Травма, Поранення, ТАК, пов`язан (-а/е/і) із захистом Батьківщини За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких. На підставі статті 276, 756, 77в графи II розкладу хвороб позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.21-22).
Згідно із протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0903-1712-0985-3 від 03.09.2025 «Центральною ВЛК ЗСУ (Київ)» постановлено, що травма, поранення солдата ОСОБА_1 , 1989 року народження: «Наслідки вибухової травми (29.10.2023), вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з лівобічним гемопневмотораксом, вогнепальним переломом V, VI, VII ребер зліва, пошкодження міжреберних артерій ліворуч, контузією лівої легені, лікованих оперативно; 29.10.2023 – первинна хірургічна обробка ран, дренування обох плевральних порожнин за Блюау: 02.11.2023 - торакоскопія ліворуч, евакуація гемотораксц, санація лівої плевральної порожнини, у вигляді консолідованих переломів V, VI, VII ребер зліва, зміцнілих післяопераційних рубців з незначним порушенням функції дихання» - Травма, Поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 27.12.2023 №21730, видана командиром військової частини НОМЕР_2 ). Довідку ВЛК №3420 від 20.11.2023 Постанову ВЛК про причинний зв`язок травми, поранення за довідкою ВЛК КНП «Черкаська обласна лікарня» - відмінити. Довідку ВЛК №122 від 01.01.2024 Постанову ВЛК про причинний зв`язок травми, поранення за довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_7 – відмінити (а.с.23-28).
09.10.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення (а.с.33-34).
Листом №18979 від 04.11.2025 відповідачем, окрім іншого, повідомлено представнику позивачу, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2024№245 ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 31.01.2024, згідно ЄРДР від 20.03.2024 № 42024041110000143 з 20.03.2024. Тому, будь-які виплати військовою частиною неможливі (а.с.34 зворотній бік).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у повному розмірі, а саме: збільшеної до 100 000,00грн додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023, з 20.11.2023 по 20.12.2023, з 01.01.2024 по 31.12.2024, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. 
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Приписами статей 1-2 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 Постанови №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Пунктами 1, 3 Постанови № 168 (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Так, наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Крім того, згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
З урахуванням вищезазначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Так, згідно з пунктом 9 розділу XXXIV Положення №260 (тут і далі в редакції Наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком №5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається наявність лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;
факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, суд зазначає, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000,00 грн винагорода.
З матеріалів справи судом встановлено та зазначені обставини сторонами не оспорюються, що солдат ОСОБА_1 29.10.2023 одержав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої половини грудної клітки, відкритий гемопневмоторакс зліва та геморогічний шок ІІ ступеню. Поранення отримані військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військове служби при захисті Батьківщини в період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольною, наркотичного чи токсичного сп`яніння або дій направлених на навмисне спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю і не пов`язані з вчиненням військовослужбовцем злочину або адміністративного правопорушення, що підтверджено, зокрема, довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.12.2023 №21730, виданою військовою частиною НОМЕР_2 . Згадана довідка складена за формою, передбаченою додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Надалі, у зв`язку з отриманими травмою та пораненням, позивач у періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, про що свідчать наявні у матеріалах справи виписки з медичних карт. 
Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2025-0403-1559-2879 від 04.04.2025 та згідно із протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0903-1712-0985-3 від 03.09.2025 отримані позивачем Травма, Поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Таким чином, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023, позаяк факти такого перебування підтверджуються належними та допустимими доказами. Заперечень щодо зазначених періодів перебування позивача на лікуванні відповідач не висловив. 
Водночас, зазначаючи про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарських комісії у періоди з 20.11.2023 по 20.12.2023 та 01.01.2024 по 31.01.2024, представник позивача посилається на зазначення у довідці військово-лікарської комісії № 3420 від 20.11.2023, виданій Комунальним некомерційним підприємством «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», та у довідці військово-лікарської комісії №122 від 01.01.2024, виданій військовою частиною НОМЕР_7 про потребу відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. Разом з тим, зазначене військово-лікарською комісією положення містить рекомендаційних характер. Накази про надання ОСОБА_1 відпустки для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (або інші докази перебування позивача у відпустці) у вказані періоди у матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим відсутні і підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень. 
Також суд зазначає про відсутність доказів перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 31.01.2024 по 31.12.2024 у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за вказаний період.
Крім того, суд звертає вагу, що згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №245 від 21.03.2024 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_3 , колишнього стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти НОМЕР_6 мотопіхотного батальйону, який 31.01.2024 самовільно залишив військову частину згідно ЄРДР від 20.03.2024 № 42024041110000143 з 20.03.2024, увільнено від займаної посади та призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Суд звертає увагу, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №245 від 21.03.2024 на момент розгляду даної справи є чинним та позивачем не оспорювався, доказів зворотного матеріали справи не містять
Згідно з пунктом 15 розділу XXXIV Положення №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Оскільки згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №245 від 21.03.2024 позивач починаючи з 31.01.2024 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, у відповідача з 31.01.2024 були відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
З огляду на вищенаведене у сукупності, відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023, через що наявні підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023.
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Оскільки позивачем, в силу положень Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачувався, то відповідно розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за періоди з 29.10.2023 по 14.11.2023, з 14.11.2023 по 21.11.2023, з 06.12.2023 по 12.12.2023.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.01.2026.

Суддя І.В.Садовий