Головуючий І інстанції: А.О. Чеснокова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 р. 	Справа № 440/5404/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/5404/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним нарахування відповідачем суми додаткової винагороди позивачу за березень 2022 року у меншому розмірі ніж передбачено у Постанові КМУ №168;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму недоотриманої додаткової винагороди за березень 2022 року у сумі 24193,55 грн;
- визнати протиправним не нарахування відповідачем суми додаткової винагороди позивачу у лютому 2023 року, березні 2023 року, квітні 2023 року та травні 2023 року передбаченою Постановою КМУ № 168;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити суму недоотриманої додаткової винагороди в сумі 120000 грн. (сто двадцять тисяч гривень) за лютий 2023 року, березень 2023 року, квітень 2023 року та травень 2023 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у меншому розмірі.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 24193,55 грн.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 року по справі №440/5404/25 та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у позові в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що відповідач не юридичною особою або суб`єктом владних повноважень, не має необхідної державної реєстрації, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 не може бути відповідачем у публічно- правових спорах взагалі, зокрема по даній справі, однак вказані обставини судом першої інстанції не перевірялись та не досліджувались, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 була незаконно залучена до участі у якості відповідача по даній справі. Вказує, що рішення щодо фактичної виплати грошового забезпечення, в тому числі і його складових, приймається не військовими частинами, а розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня, а військові частини уповноважені лише планувати і замовляти відповідні кошти та звітувати щодо їх використання у встановленому порядку. Зазначає, що нарахування та виплата додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн. здійснюється військовослужбовцям, які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а нарахування та виплата додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн. здійснюється військовослужбовцям, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Виплата додаткової винагороди у березні 2022 року здійснювалась за лютий 2022 року. Додаткова винагорода була виплачена пропорційно часу від введення воєнного стану ( 7 (сім) діб з 22 лютого 2022 року (22.02.2022; 23.02.2022, 24.02.2022, 25.02.2022, 26.02.2022; 27.02.2022; 28.02.2022 року). Вказує, що 06.03.2023 року на адресу військової частини встановленим порядком надійшло окреме доручення Міністра оборони України № 5718/з від 06.03.2023 щодо виплати додаткової винагороди на час дії воєнного стану, яким встановлено порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям. Указаним дорученням в тому числі встановлено, що додаткова винагорода виплачується у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань. Після надходження цього окремого доручення відповідач здійснювач нарахування і виплату додаткової винагороди на час дії воєнного станс з чіткій відповідності до його вимог та вимог інших нормативно-правових актів з цих питань. Дане доручення застосовується з 01.02 2023 року. Зазначає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 цього Кодексу), тому даний строк пропущено позивачем.
Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно витягу із послужного списку штаб-сержанта ОСОБА_1 , позивач в період з 29.11.2007 по 11.02.2014 та з 25.09.2015 по 19.06.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2024 №171, штаб-сержанта ОСОБА_1 , інструктора навчального взводу зв`язку навчальної роти зв`язку навчального батальйону зв`язку, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.06.2024 №50-РС з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу, виключено 19.06.2024 із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення з сніданку 20.06.2024 і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати і виплатити суму недоплаченої додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України №168 від 28.02.2022.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 01.04.2025 №601/2205 повідомила позивачу, що у вказані в заяві періоди останньому нараховувались та виплачувались всі види та складові грошового забезпечення, нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення та додаткова винагорода згідно чинного на той момент законодавства.
Позивач, вважаючи протиправним нарахування військовою частиною НОМЕР_1 суми додаткової винагороди за березень 2022 року у меншому розмірі ніж передбачено у Постанові КМУ №168 та не нарахування суми додаткової винагороди у лютому 2023 року, березні 2023 року, квітні 2023 року та травні 2023 року, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у період березня 2022 року постанова № 168 не передбачала ніяких додаткових умов для військовослужбовців Збройних Сил України в частині виплати додаткової винагороди в сумі 30 000 грн та оскільки згідно довідки військової частини НОМЕР_1 про грошове забезпечення ОСОБА_1 , слідує, що позивачу в березні 2022 року було виплачено додаткову винагороду в розмірі 5806,45 грн дійшов висновку, що твердження позивача про те, що йому виплата додаткової винагороди в березні 2022 року, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30000 грн є обґрунтованими.
Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) або інших дій, передбачених положеннями пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 у спірний період лютий-травень 2023 року, оскільки згідно редакції постанови № 168 з 20.01.2023 керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати та розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень, дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_1 не мала документальних підстав, встановлених як обов`язкові відповідними нормативно-правовими актами, для нарахування й виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період лютий-травень 2023 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 строк дії воєнного часу продовжувався.
Кабінет Міністрів України 28.02.2022 видав постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).
З моменту видання редакції постанови № 168 неодноразово змінювалися.
В первинній редакції від 28.02.2022 питання виплати додаткової винагороди було внормовано так: (пункт 1) Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою КМУ № 217 від 07.03.2022, якій надано застосування з 24.02.2022, виключено зі вказаного пункту Постанови № 168 в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби).
Постановами КМУ № 350 від 22.03.2022, № 754 від 01.07.2022 було розширено, а в подальшому уточнено коло осіб, які мають право на виплату додаткової винагороди, в решті норма не зазнавала змін до 07.07.2022.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (в подальшому - Порядок № 260).
Предметом спору у цій справі є дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 суми додаткової винагороди, зокрема, за березень 2022 року у меншому розмірі ніж передбачено у постанові КМУ № 168 .
Оцінюючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 суми додаткової винагороди за березень 2022 року у меншому розмірі, ніж передбачено у постанові КМУ №168, колегія суддів зазначає, що у період березня 2022 року постанова № 168 не передбачала ніяких додаткових умов для військовослужбовців Збройних Сил України в частині виплати додаткової винагороди в сумі 30 000 грн, тому додаткова винагорода виплачувалась в розмірі 30 000 гривень щомісячно.
Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2025 Вих.№749 про грошове забезпечення за 2016-2024 роки, виданої ОСОБА_1 , слідує, що позивачу в березні 2022 року було виплачено додаткову винагороду в розмірі 5806,45 грн.
Відтак, твердження позивача про те, що йому виплата додаткової винагороди в березні 2022 року, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30000 грн, є обґрунтованими.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправних дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у меншому розмірі та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 24193,55 грн.
Стосовно доводів відповідача щодо строків звернення позивача до суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до позиції Верховного Суду викладеною у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Однак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу грошового атестата, однак наявна довідка від 01.04.2025 №511 про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення, а також лист військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2025 №601/2205 із зазначенням порядку нарахування та виплати спірної додаткової винагороди, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем строк звернення до суду не пропущений.
Стосовно доводів апелянта про те, що він не є відповідачем у справі, колегія суддів зазначає, що оскільки позивач у період з 29.11.2007 по 11.02.2014 та з 25.09.2015 по 19.06.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримував грошове забезпечення також у військовій частині НОМЕР_1 , тому твердження апелянта про те, що він не є відповідачем у справі є необгрунтованими.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача вказують на помилкове сприйняття вимог законодавства та вільне тлумачення обставин справи на користь відповідача.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 по справі № 440/5404/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло