УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6452/25 Головуючий у 1-й інст. Покатілов О. Б. 
Номер провадження №33/4805/1088/25
Категорія ч.2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Кутлиєва Б.Н., прокурора Степура М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2025 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
З постанови судді місцевого суду вбачається, що ОСОБА_1 , будучи у період з 11.09.2023 по 29.09.2023 виконуючою обов`язки ректора Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, порушила вимоги ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Так, наказом в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР №95/к/тр від 27.07.2022 ОСОБА_1 , начальника навчального методичного відділу, з 27.07.2022 призначено виконуючою обов`язки проректора з навчальної роботи, тимчасово, з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Наказом в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР №193/к/тр від 08.09.2023 виконання обов`язків ректора інституту на період щорічної основної відпустки ОСОБА_2 , тривалістю 19 днів з 11.09.2023 по 29.09.2023, покладено на в.о. проректора з навчальної роботи Житомирського медичного інституту ЖОР ОСОБА_1 .
Статутом Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради, затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 05.03.2020 № 1848, визначено, що Житомирський медичній інститут Житомирської обласної ради є юридичною особою та відповідно до ст. 81 Цивільного кодексу України є юридичною особою публічного права. 
Також, ОСОБА_1 будучи виконуючою обов`язки ректора Житомирського медичного Інституту Житомирської обласної ради 29.09.2023 видала та підписала наказ за № 211/к/тр «Про преміювання працівників інституту», яким за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків досягнення успіхів у навчанні, вихованні студентської молоді, методичному забезпеченні, відсутності порушень виконавчої у трудової дисципліни та на підставі клопотання ППО співробітників від 25.09.2023 (протокол №24) та з нагоди Дня працівника освіти преміювала співробітників інституту, зокрема себе особисто у розмірі 70% до посадового окладу. При видачі і підписанні вказаного наказу, ОСОБА_1 мала приватний інтерес, а саме поліпшення свого матеріального стану.
Таким чином, у ОСОБА_1 перед підписанням вказаного наказу, виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між її приватним інтересом, що полягав у виділенні собі премії у вигляді грошових коштів та її посадовими повноваженнями, як в.о. ректора Інституту, що вплинуло на її об`єктивність та неупередженість при підписанні наказу про преміювання працівників інституту та себе особисто. 
Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за що передбачена відповідальність на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу правопорушень, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що у неї був відсутній приватний інтерес, оскільки розмір премії, яку вона отримала, визначено рішенням преміювальної комісії колегіально в однакових відсотках для усіх працівників з нагоди професійного свята. Зазначає, що вона була включена до наказу на преміювання на підставі рішення преміювальної комісії за основним місцем роботи, тобто як проректора з навчальної роботи. Розмір премії визначено рішенням преміювальної комісії відповідно до посадового окладу проректора з навчальної роботи, а не відповідно до посадового окладу ректора. Вважає, що преміювання проректора з навчальної роботи дозволу органу вищого рівня не потребує. При підписанні наказів про преміювання у неї відсутні дискреційні повноваження, тому що її приватний інтерес не впливав на об`єктивність при визначенні зазначеної дії.
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її адвокат Кутлиєв Б.Н. повністю підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку відсутністю складу правопорушень.
Прокурор Степура М.В. в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечила. Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін. Вважає, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об`єктивного та справедливого розгляду справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили (ст. 252 КУпАП).
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та прийняте по справі рішення.
Як зазначено у диспозиції ч. 1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 172-7 цього Кодексу.
Згідно примітки до статті 172-7 КУпАП:
1. Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».
2. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції посилався на положення Законів України «Про запобігання корупції», а також на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази, зокрема, повідомлення в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР від 23.01.2025 № 40/05.03 (т. 2 а.с. 15-18), повідомлення в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР від 10.02.2025 № 60/05.03 (т. 2 а.с. 19-22); витяг з наказу від 29.09.2023 № 211/к/тр «Про преміювання працівників інституту» (т. 2 а.с. 23-27); копією наказу від 27.07.2022 № 95/к/тр «Про переведення ОСОБА_1 » (т. 2 а.с. 28); копією розпорядження від 21.07.2022 № 265-К «Про призначення ОСОБА_2 виконуючою обов`язки ректора» (т. 2 а.с. 29); витяг з наказу від 08.09.2023 № 193/к/тр «Про надання відпустки ОСОБА_2 » (т. 2 а.с. 30); копією посадової інструкції Проректора з навчальної роботи, затвердженої в.о. ректора інституту 27.07.2022 (т. 2 а.с. 31-40); копією посадової інструкції Ректора, затвердженої в.о. ректора інституту 27.07.2022 (т. 2 а.с. 41-48); копією Статуту Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 05.03.2020 № 1848 (т. 2 а.с. 49-93); копією Колективного договору Комунального вищого навчального закладу «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради, укладеного 26.06.2018 (т. 2 а.с. 94-110); витяг із протоколу засідання профспілкового комітету співробітників Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради від 25.09.2023 № 24 (т. 2 а.с. 149); копією клопотання голови ППО співробітників Л.Боримської, список членів первинної профспілкової організації співробітників Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради (т. 2 а.с. 150); витяг з наказу від 02.01.2023 № 1/к/тр «Про створення комісії з преміювання» (т. 2 а.с. 155), копією Положення про комісію з преміювання, затвердженого рішенням Вченої ради Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради від 16.12.2020 (т. 2 а.с. 156-163); витяг з протоколу засідання преміювальної комісії від 25.09.2023 № 8 (т. 2 а.с. 164-168); повідомлення в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР від 01.04.2025 № 107/05.03 (т. 2 а.с. 184); повідомлення в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР від 27.03.2025 № 103/05.03 (т. 2 а.с. 185); повідомлення в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР від 04.04.2025 № 112/05.03.01 (т. 2 а.с. 156); витяг з наказу від 28.01.2025 № 6/к/тм «Про відрядження ОСОБА_1 » (т. 2 а.с. 187); витяг з наказу від 31.03.2025 № 69/к/тр «Про надання щорічної відпустки ОСОБА_1 » (т. 2 а.с. 188); повідомлення в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР від 04.04.2025 № 111/05.03.01 (т. 2 а.с. 189); інформацію про проведення аналітичної роботи відділом інформаційно-аналітичного забезпечення УСР в Житомирській області (т. 2 а.с. 190); скріншоти листування з абонентом, який використовує номер телефону НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 194-197); повідомлення Першого заступника голови обласної ради О.Дзюбенка від 07.02.2025 № р-5-22/107 (т. 2 а.с. 201); повідомлення т.в.о. директора Департаменту охорони здоров`я Житомирської ОД(В)А ОСОБА_3 від 06.02.2025 № 24-р/04-1 (т. 2 а.с. 204); лист керівника Управління формування правових позицій з питань декларування та конфлікту інтересів ОСОБА_4 від 30.05.2025 № 203-01/47131-25 з додатками (т. 2 а.с. 207-209); лист керівника Управління формування правових позицій з питань декларування та конфлікту інтересів ОСОБА_4 від 14.02.2025 № 203-01/12560-25 (т. 2 а.с. 210-211); повідомлення керівника відділу роз`яснень з питань конфлікту інтересів Управління формування правових позицій з питань декларування та конфлікту інтересів ОСОБА_5 від 21.02.2025 № 203-01/15255-25 з додатком (т. 2 а.с. 212-214); письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.04.2025 (т. 2 а.с. 215-216); письмові пояснення ОСОБА_6 від 23.04.2025 (т. 2 а.с. 217-220). 
Так, положенням статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено перелік суб`єктів, на яких поширюється його дія, і посада ОСОБА_1 (виконуюча обов`язки ректора Житомирського медичного Інституту Житомирської обласної ради) є серед таких.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
В статті 1 наведеного Закону міститься визначення термінів, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Положення статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» надає визначення: посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.
Вимогами частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, на переконання апеляційного суду, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі та перевірених суддею доказах.
Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що наказом Житомирського медичного інституту від 27.07.2022 № 95/к/тр, переведено ОСОБА_1 , начальника навчально-методичного відділу, з 27.07.2022 на посаду в.о. проректора з навчальної роботи, тимчасово, ж посадовим окладом згідно штатного розпису (т. 2 а.с. 28)
Витягом з наказу Житомирського медичного інституту від 08.09.2023 № 193/к/тр «Про надання відпустки ОСОБА_2 » надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 19 календарних днів з 11 вересня 2023 року по 29 вересня 2023 року. Виконання обов`язків ректора на період щорічної основної відпустки покладено на ОСОБА_1 , в.о. проректора з навчальної роботи (т. 2 а.с. 30).
Відповідно до п. 4.4. Статуту Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 05.03.2020 № 1848 безпосереднє управління діяльністю Інституту здійснює його керівник-ректор. Його права, обов`язки та відповідальність визначаються чинним законодавством і статутом Інституту (т. 2 а.с. 49-93).
Пунктом 4.4.1. цього ж Статуту визначено, що ректор Інституту в межах наданих йому повноважень: організовує діяльність Інституту; діє без довіреності від імені Інституту, представляє його у всіх установах та організаціях; є розпорядником майна і коштів; накладає на працівників дисциплінарні стягнення та застосовує заохочення відповідно до законодавства України тощо (т. 2 а.с. 49-93).
Ректор інституту, відповідно до законодавства, Статуту та колективного договору, визначає порядок, встановлює розміри доплат, надбавок, премій, матеріальної допомоги та заохочення педагогічних, науково-педагогічних та інших працівників Інституту (п. 6.32 Статуту) (т. 2 а.с. 49-93).
Відповідно до п. 3.1.20 Колективним договором Комунального вищого навчального закладу «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради на 2018-2023 роки, встановлено, що адміністрація підприємства зобов`язується здійснювати преміювання працівників Інституту в залежності від їх особистого внеску та ділових якостей згідно із Положенням про преміювання співробітників комунального вищого навчального закладу «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради - Додаток № 8 (т. 2 а.с. 94-110).
Згідно з п. 3.1.17 Колективного договору, накази про преміювання, надання матеріальної допомоги; доплати, надбавки працівникам погоджувати з виборним органом ППО (т. 2 а.с. 94-110);
Накази про встановлення надбавок, доплат, премій, винагород видавати на підставі письмових подань голови первинної профспілкової організації та/або керівників структурних підрозділів за погодженням з ППО співробітників (п. 3.1.42 Колективного договору) (т. 2 а.с. 94-110).
Пунктом 1.1. Положення про преміювання співробітників Комунального вищого навчального закладу «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради (додаток №8 до Колективного договору) з метою підвищення матеріальної зацікавленості і ефективності проведення заходів, досягнень кращих результатів у роботі та високої якості в справі підготовки і виховання середніх медичних спеціалістів для потреб галузі, на підставі рішення преміювальної комісії за погодженням з первинною профспілковою організацією за наказом ректора інституту погодженого з первинною профспілковою організацією, співробітникам та працівникам навчального закладу можуть виплачуватись премії та винагороди (т. 2 а.с. 122-127).
Відповідно до п. 2.5. Положення ректору, проректорам, директору коледжу, помічникам ректора нараховується премія не більше посадового окладу (т. 2 а.с. 122-127).
Згідно з п. 2.7. Положення премії виплачуються згідно умов Колективного договору, зокрема до професійних свят та за результатами роботи на підставі наказу, виданому в установленому порядку (т. 2 а.с. 122-127).
Відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті відносяться до осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Отже, ОСОБА_1 виконуючи обов`язки ректора Житомирського медичного Інституту Житомирської обласної ради відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Апеляційний суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 , будучи виконуючою обов`язки ректора Житомирського медичного Інституту Житомирської обласної ради, як посадова особа уповноважених на виконання функцій держави, відповідно до приписів підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за корупційні та правопорушення пов`язані з корупцією, на якого поширюється дія указаного Закону.
Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Крім того, наказом в.о. ректора Житомирського медичного інституту ЖОР №1/к/тр від 02.01.2023 «Про створення комісії з преміювання» на виконання умов Колективного договору Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради, відповідно до Положення про преміювання працівників інституту, Положення про комісію з преміювання та з метою заохочення працівників інституту створено комісію з преміювання на 2023 рік на чолі з Головою комісії - в.о. ректора Інституту Гордійчук С.В. (т. 2 а.с. 155).
Відповідно до витягу з протоколу від 25.09.2023 №8 засідання преміювальної комісії присутні члени комісії, зокрема, ОСОБА_7 (голова комісії), ОСОБА_8 (секретар), ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (члени комісії), які постановили погодити преміювати працівників з нагоди професійного свята-Дня працівника освіти та виплатити щорічну винагороду процентному відношенні до посадового окладу, зокрема, особисто ОСОБА_1 у розмірі 70% до посадового окладу (т. 2 а.с. 164-168).
Згідно з листа Житомирської обласної ради від 07.02.2025 за №р-5-22/107 (т. 2 а.с. 201), ОСОБА_1 не зверталась у Житомирську обласну раду з повідомленнями про виникнення у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів. Окрім того, згідно з листом Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної військової (державної) адміністрації від 06.02.2025 №24-р/04-1 (т. 2 а.с. 204) ОСОБА_1 не зверталася до Департаменту з питань врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
За вищезазначених обставин, в.о. ректора Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради ОСОБА_1 , перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, не повідомила колегіальний орган, в даному випадку -Житомирську обласну раду чи Департамент охорони здоров`я Житомирської обласної військової (державної) адміністрації, про наявність реального конфлікту інтересів у порядку та строки, визначені Законом України «Про запобігання корупції», а 29.09.2023 видала та підписала наказ № 211/к/тр «Про преміювання працівників інституту», відповідно до якого, з-поміж інших працівників встановила премію собі особисто в розмірі 70% до посадового окладу .
Невиконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , як суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, також підтверджується відповіддю Житомирської обласної ради від 07.02.2025 за №р-5-22/107, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не зверталась з повідомленням про виникнення у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку з приводу того, що ОСОБА_1 , будучи, в.о. ректора Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради, наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями і в розумінні до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктом, на яку поширюється дія цього 3акону, порушила вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема, під час підписання 23.09.2023 наказу № 211/к/тр щодо преміювання працівників інституту, відповідно до якого з-поміж інших працівників встановила премію і собі особисто в розмірі 70% до посадового окладу, про що не повідомила Житомирську обласну раду, як орган управління майном, якому вона підзвітна із бюджету якого здійснюється фінансування інституту, та вчинила дію (підписання вказаного наказу) в умовах реального конфлікту інтересів.
Слід зазначити про те, що суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП виражається як у формі умислу та і у формі необережності.
ОСОБА_1 мала дискреційні повноваження та могла на власний розсуд визначати вид і зміст свого управлінського рішення (як підписувати наказ про виплату премії з нагоди Дня працівника освіти собі особисто так і не підписувати його), а тому доводи в цій частині не знайшли свого підтвердження. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, з огляду на обґрунтування суду першої інстанції, вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення від 11.06.2025 №№ 312,313 щодо ОСОБА_1 відповідають вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, з зазначенням діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та всіх необхідних відомостей для вирішення справи.
Доводи скарги з приводу того, що ОСОБА_1 була включена до наказу на преміювання на підставі рішення преміювальної комісії за основним місцем роботи, тобто як проректора з навчальної роботи, та розмір премії визначено рішенням преміювальної комісії відповідно до посадового окладу проректора з навчальної роботи, а не відповідно до посадового окладу ректора, а тому преміювання проректора з навчальної роботи дозволу органу вищого рівня не потребує є безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до Статуту Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 05.03.2020 № 1848, який діяв у період часу з 11 вересня 2023 року по 29 вересня 2023 року, зокрема, пунктом 4.4 визначено, що безпосереднє управління діяльністю Інституту здійснює його керівник – ректор.
Пунктом 1.1. посадової інструкції ректора убачається, що ректор призначається на посаду та звільняється з неї в порядку визначеному Житомирською обласною радою та відповідно до Закону Україну «Про вищу освіту». 
Згідно з п. 4.4.1 Статуту ректор Інститут в межах наданих йому повноважень є розпорядником майна і коштів.
Пунктом 4.3.4. Статуту передбачено, що дорадчими органами в Інституті є науково-методична рада та інші ради і комісії, що утворюються в порядку, встановленому чинним законодавством та цим Статутом.
Колективним договором Комунального вищого навчального закладу «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради на 2018-2023 роки, зокрема п. 3.1.17 встановлено, що накази про преміювання, надання матеріальної допомоги, доплати, надбавки працівникам погоджувати з виборним органом ППО (п. 3.1.17 Колективного договору);
Повноваження первинного профспілкового комітету визначено Колективним договором на 2018-2023 рр., між дирекцією та виборним органом первинної профспілкової організації співробітників, який виступає від імені усього трудового колективу Інституту, відповідно до яких останній не є тим органом, який призначає та звільняє ректора Інституту з посади та якому він підзвітний щодо використання майна. 
Окрім того, первинний профспілковий комітет не наділений правом чи обов`язками щодо вирішення питань, пов`язаних із виплатою преміювання співробітників інституту, а також відповідно до Колективного договору не наділений повноваженнями відстеження і врегулювання потенційного конфлікту інтересів у діяльності ректора Інституту. 
Отже, первинний профспілковий комітет не є тим колегіальним органом, який призначав ОСОБА_1 на посаду та якому вона підзвітна щодо використання майна. В даному випадку ОСОБА_1 зобов`язана була повідомити Житомирську обласну раду (Департамент охорони здоров`я Житомирської обласної військової (державної) адміністрації), як орган, який фактично є безпосереднім керівником для ректора Інституту, та як орган управління майном, якому вона підзвітна та з бюджету якого здійснюється фінансування Інституту. 
Слід також зазначити, що наказ про преміювання співробітників інституту не потребує погодження з первинним профспілковим комітетом, остаточне рішення в закладі про нарахування грошової винагороди співробітникам інституту приймає саме його керівник у відповідності до Статуту, колективного договору та галузевих нормативно-правових актів.
Сам факт погодження стимулюючих виплат первинним профспілковим комітетом не свідчить про те, що конфлікт у такому випадку відсутній, навіть, якщо погодження закріплене в нормативно-правових актах та організаційно-розпорядчих документах закладу вищої освіти. Таке погодження не усуває дискрецію керівника в частині встановлення, в даному випадку, особисто на свою користь, підписавши одноособово накази про преміювання.
Крім того, слід зауважити, що премія має характер індивідуально визначеної заохочувальної виплати, її розмір щоразу може різнитись, а остаточне рішення щодо цієї виплати повинен приймати виключно суб`єкт призначення/керівник вищого рівня. 
Таким чином, долучені до матеріалів справи клопотання голови ППО співробітників Л.Боримської щодо преміювання співробітників з нагоди Дня працівника освіти та витяг із протоколу засідання профспілкового комітету про преміювання працівників з нагоди професійного свята-Дня працівника освіти та виплати щорічної винагороди процентному відношення до посадового окладу мають рекомендаційний характер щодо розміру грошової винагороди, адже лише ректор Інституту використовує наявні у нього дискреційні повноваження, які надають йому право оцінювати діяльність підлеглих осіб та визначати їм розмір грошової винагороди премії (п. 4.4.1. та п. 6.32. Статуту).
Слід також врахувати, що ОСОБА_1 могла скористатись можливістю, наданою їй ч. 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів. У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону (ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»). Однак, ОСОБА_1 правом у визначений законом строк (7 днів), не скористалась, а звернулась після закінчення строку наданого цим Законом лише 05.02.2025 (т. 2 а.с. 209).
Відповідно до Методичних рекомендацій НАЗК «Щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 04.02.2025 (т. 2 а.с. 210-211), під час вирішення питань щодо оплати праці найчастіше виникають ситуації конфлікту інтересів у керівників органів, підприємств, установ та організацій, які приймають рішення про встановлення собі стимулюючих виплат або вносять пропозиції про встановлення таких виплат суб`єкту призначення / керівнику вищого рівня; в інших осіб, які вносять пропозиції про встановлення стимулюючих виплат собі або своєму керівнику (пункт 2.7. Методичних рекомендацій НАЗК); не впливають на дискреційний характер повноважень керівника (у вигляді права встановити той чи інший розмір стимулюючих виплат) та не виключають існування у нього конфлікту інтересів під час прийняття рішення про встановлення собі стимулюючих виплат такі обставини, як ініціювання вирішення відповідного питання (у тому числі підготовка проекту рішення) структурним підрозділом органу, колегіальним органом з преміювання та/або його погодження юридичною службою чи іншим підрозділом органу, профспілковою організацією, трудовим колективом (пункт 2.7.1. Методичних рекомендацій НАЗК).
В розділі 14.1.6 (роз`яснення до п. 2.2, п. 2.7 розділу 2 Методичних рекомендацій від 03.02.2025) «Бази знань НАЗК» наведено Приклад № 6 «Рішення про преміювання себе на підставі пропозицій комісії з преміювання» відповідно до якого, у керівника державного підприємства, який самостійно приймає рішення про встановлення собі премії або на підставі пропозиції комісії з преміювання та погодження юридичною службою підприємства і рішенням профкому виникає конфлікт інтересів. Такі обставини, як надання пропозиції щодо преміювання керівника комісією з преміювання, погодження проекту рішення юридичною службою чи іншим підрозділом підприємства, профспілковою організацією, трудовим колективом тощо, не впливають на дискреційний характер повноважень керівника (у вигляді права встановити той чи інший розмір стимулюючих виплат) та не виключають існування у нього конфлікту інтересів під час прийняття рішення про встановлення собі стимулюючих виплат.
Наведене, на переконання апеляційного суду, безумовно впливало на вчинення ОСОБА_1 , яка усвідомлювала про наявність реального конфлікту інтересів, про що особисто не заявляла, відповідних дій під час виконання нею повноважень в.о. ректора Житомирського медичного Інституту Житомирської обласної ради, а відповідно створювало суперечність між такими повноваженнями та приватним інтересом.
Згідно ст. 255 КУпАП, працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією за статтями 172-4 - 172-9 КУпАП.
Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону №1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону притягуються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової, дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський для виконання покладених на поліцію завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 Положення про Національну поліцію України, затвердженого Постановою КМУ № 877 від 28 жовтня 2015 року передбачено, що Національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.
Також, пп. 3 п. 1 розділу II Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом НП України від 23 жовтня 2019 року № 1077 передбачено, що одним із завдань Департаменту є реалізація повноважень Національної поліції України в частині протидії корупції і кримінальної корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.
Підпунктом 26 пункту 1 розділу III зазначеного Положення визначено, що Департамент стратегічних розслідувань НП України здійснює збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, а підпунктом 3 пункту 1 розділу IV цього ж Положення передбачено, що Департамент стратегічних розслідувань НП України має право відповідно до компетенції в установленому порядку одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх обладнань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього функцій.
Відповідно до ч. 1 та п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 60 Закону № 1700-VII особам, зазначеним у пунктах 1, 2, 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється: відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом; надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до Закону № 1700-VII. Не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету; про конфлікт інтересів осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, та заходи з його врегулювання.
А відтак, враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що органи Національної поліції наділені повноваженнями з`ясування обставин можливого вчинення адміністративних правопорушень, що спростовують доводи сторони захисту про відсутність повноважень в Управління стратегічних розслідувань (УСР), оскільки саме до його повноважень входить здійснення оперативно-розшукової діяльності у сфері запобігання та виявлення корупції, а також складання таких протоколів. 
Щодо строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зазначає наступне.
Процес виявлення адміністративного правопорушення є триваючим і вимагає встановлення уповноваженими суб`єктами ряду обставин його вчинення.
В даному випадку, момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення та відповідно підставою для притягнення особи до відповідальності.
Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.
У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2021 №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена у складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень, тощо). Висновок про те, що виявлене правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки саме на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 38 КУпАП, яка передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
На день ухвалення постанови судом першої інстанції зазначені строки не минули, оскільки як убачається з протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 11.06.2025 №№ 312, 313 (т. 1 а.с. 1-9 та т. 2 а.с. 1-10) складені відносно ОСОБА_1 , датою вчинення правопорушення є 29.09.2023, датою ж виявлення правопорушення є 06.02.2025, зокрема, отримання листа Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної військової (державної) адміністрації №24-р/04-1 та листа Житомирської обласної ради від 07.02.2025 за №р-5-22/107, а тому підстави для закриття провадження за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, ст. 36 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2025 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь