ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 грудня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/2669/24
Головуючий у першій інстанції – Глушко О. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/609/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.

сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області у складі судді Глушко О.І. від 20 січня 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Бахмач, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ”Юніт Капітал” заборгованість за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року у розмірі 22 836 грн. 58 коп. Позивач також ставив питання про стягнення із відповідача на свою користь судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме, судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” вказувало, що 05.01.2022 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ”Манівео швидка фінансова допомога”, правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір №472564421, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 10 300 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, і при цьому, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Позивач зазначав, що даний договір було укладено у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно із вимогами, визначеними Законом України ”Про електронні документи та електронний документообіг”, а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями: 3, 11, 12 Закону України ”Про електронну комерцію”. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 , але відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору. У зв`язку із порушенням умов договору, у ОСОБА_1 , за доводами позивача, станом на 05.05.2022 року виникла заборгованість у розмірі 22 836,58 грн., яка складається із наступного: 10 300 грн. - заборгованість по кредиту; 12 536,58 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року у розмірі 22 836,58 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 3 000 грн. 

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” просить скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 року, та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 12 056 грн., а саме, судовий збір у розмірі 6 056 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Доводи апеляційної скарги ТОВ ”Юніт Капітал” вказують на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ ”Юніт Капітал” заборгованості за кредитним договором №472564421, укладеним 05.01.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, оскільки, як вказав суд першої інстанції у рішенні від 20.01.2025 року, на момент відступлення права вимоги, шляхом укладення договору факторингу, вимога до боржника ОСОБА_1 не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення. Апелянт не погоджується із даними висновками суду першої інстанції та вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи, що в свою чергу, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 20.01.2025 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до відповідача. В доводах апеляційної скарги ТОВ ”Юніт Капітал” зазначає, що укладання договору факторингу між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” до виникнення кредитних правовідносин із відповідачем, не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору, договір факторингу був чинним. Таким чином, як стверджує апелянт, право вимоги за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року, є переданим ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” на користь ТОВ ”Таліон Плюс”, та у подальшому - позивачу, на підставі акта прийому-передачі реєстру боржників, який оформлено належним чином. За доводами апелянта, в ході факторингового ланцюгу право вимоги перейшло до позивача. Апелянт стверджує, що як вбачається із матеріалів справи, позивачем належно і достатньо доведено факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” до ТОВ ”Таліон Плюс”, і наступні переходи прав вимоги до останнього кредитора - ТОВ ”Юніт Капітал”, і тому заявлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.190-196) ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ТОВ ”Юніт Капітал” залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 року, залишити тез змін. Також ОСОБА_1 просить стягнути з позивача на його користь 5 000 грн., в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.188,189,227), сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 05.01.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено договір кредитної лінії №472564421 (надалі договір), відповідно до умов якого (п.1.1, п.1.2 договору), ОСОБА_1 надано грошові кошти в сумі 10 300 грн. 00 коп., строком на 30 днів, а саме, до 04.02.2022 року (п.1.3, п.1.7 договору), із визначенням процентної ставки в розмірі 262,80% річних, що становить 0,72% від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.9.1 договору). Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника MNV7VZ24, при цьому, у даному договорі зазначено персональні дані та номер банківської карти ОСОБА_1 - 4149-50ХХ-ХХХХ-1041 (а.с.13-16; 22, зворот; 23).

Пунктом 1.8 вказаного вище договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно п.1.9.2 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 747,34 (сімсот сорок сім цілих тридцять чотири сотих) процентів річних, що становить 2,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Відповідно до п.1.9.3 договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. 

Згідно п.1.12.1 договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п.1.12.2, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду, позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 1.13 укладеного договору передбачено, що проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Платіжним дорученням від 05.01.2022 року та електронним повідомленням АТ ”Таскомбанк” від 08.08.2024 року підтверджується факт перерахування 05.01.2022 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” через АТ ”Таскомбанк” коштів в сумі 10 300 грн., згідно із договором на платіжну карту відповідача №4149-50ХХ-ХХХХ-1041 (а.с.32,зворот; 33-34).

28.11.2018 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Відповідно до умов договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату і на умовах, визначених договором (а.с.34,зворот - 38,зворот).

28.11.2019 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон плюс” уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.40).

31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовжено строк договору до 31.12.2021 року. Також сторони дійшли згоди викласти текст вказаного договору факторингу у новій редакції, проте, його дата укладення залишена, як 28.11.2018 року та №28/1118-01 (а.с.40,зворот - 43,зворот).

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.45,зворот).

31.12.2022 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” уклали додаткову угоду №31, згідно з якою, строк дії договору факторингу №28/1118-01 було продовжено до 31.12.2023 року. При цьому, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.46).

31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с.46,зворот).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ ”Таліон Плюс” передано право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 22 836,58 грн. (а.с.47-47, зворот). 

05.08.2020 року між ТОВ ”Таліон Плюс” (клієнт) та ТОВ ”Фінансова компанія ”Онлайн Фінанс” (фактор), було укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року (п.8.2 договору), за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору). При цьому, у вказаному договорі факторингу визначено, що правом вимоги є всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (а.с.48, зворот - 52).

В подальшому, ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2022 року та до 30.12.2024 року, включно, всі інші умови залишились без змін (а.с.53, 53,зворот). 

Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.54-55). 

30.09.2024 року між ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” (клієнт) та ТОВ ”Юніт Капітал” (фактор), було укладено договір факторингу №3009/24, згідно з п.1.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до яких, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1, і є невід`ємною частиною договору (а.с.55,зворот - 60).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року, ТОВ ”Юніт Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.60,зворот -61,зворот).

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. - заборгованість по кредиту, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, яка не погашена (а.с.64, зворот).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2025 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент укладення договору факторингу у 2018 році ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та боржником ОСОБА_1 , тобто, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ ”Таліон Плюс” на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року. Суд першої інстанції у рішенні від 20.01.2025 року зазначив, що оскільки ТОВ ”Таліон Плюс” право вимоги відносно боржника ОСОБА_1 не набуло, то таке право не могло бути у подальшому передано цим Товариством на підставі договору факторингу ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс”, яке, в свою чергу, не могло передати таке право позивачу ТОВ ”Юніт Капітал”. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ ”Юніт Капітал” є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки Товариство не набуло права вимагати від боржника ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 05.01.2022 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ОСОБА_1 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення із відповідача на користь ТОВ ”Юніт Капітал” заборгованості за кредитним договором №472564421, укладеним 05.01.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам Закону, які регулюють спірні правовідносини, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ТОВ ”Юніт Капітал” зазначає, що укладання договору факторингу між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” до виникнення кредитних правовідносин із відповідачем, не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору, договір факторингу був чинним. Таким чином, як стверджує апелянт, право вимоги за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року, є переданим ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” на користь ТОВ ”Таліон Плюс”, та у подальшому - позивачу, на підставі акта прийому-передачі реєстру боржників, який оформлено належним чином. За доводами апелянта, в ході факторингового ланцюгу право вимоги перейшло до позивача. Апелянт стверджує, що як вбачається із матеріалів справи, позивачем належно і достатньо доведено факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” до ТОВ ”Таліон Плюс”, і наступні переходи прав вимоги до останнього кредитора - ТОВ ”Юніт Капітал”, і тому заявлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Відповідно до положень статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно положень ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України ”Про електронну комерцію”. 

У статті 3 Закону України ”Про електронну комерцію” регламентовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин: 3, 4, 6 статті 11 Закону України ”Про електронну комерцію”, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.12 статті 11 Закону України ”Про електронну комерцію”, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Приписами статті 12 Закону України ”Про електронну комерцію” регламентовано підпис у сфері електронної комерції. 

Статтею 3 Закону України ”Про електронну комерцію” визначено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі ”логін-пароль”, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 року у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до положень ч.1 статі 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 05.01.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” було укладено договір кредитної лінії №472564421 (надалі - договір), відповідно до умов якого (п.1.1, п.1.2), ОСОБА_1 надано грошові кошти в сумі 10 300 грн., строком на 30 днів, а саме, до 04.02.2022 року (п.1.3, 1.7 договору), із визначенням процентної ставки в розмірі 262,80% річних, що становить 0,72% від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.9.1 договору). Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника MNV7VZ24, при цьому, у вказаному договорі зазначено персональні дані та номер банківської карти ОСОБА_1 - 4149-50ХХ-ХХХХ-1041 (а.с.13-16; 22, зворот; 23). 

Пунктом 1.8 вказаного вище договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно п.1.9.2 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 747,34 (сімсот сорок сім цілих тридцять чотири сотих) процентів річних, що становить 2,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Відповідно до п.1.9.3 договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. 

Згідно п.1.12.1 договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п.1.12.2, із наступного дня після закінчення дисконтного періоду, позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 1.13 укладеного договору передбачено, що проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Платіжним дорученням від 05.01.2022 року та електронним повідомленням АТ ”Таскомбанк” від 08.08.2024 року підтверджується факт перерахування 05.01.2022 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” через АТ ”Таскомбанк” коштів в сумі 10 300 грн., згідно із договором на платіжну карту відповідача №4149-50ХХ-ХХХХ-1041 (а.с.32,зворот; 33-34).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2025 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” до ТОВ ”Таліон Плюс”, і наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ ”Юніт Капітал”.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та безпідставності вказаного висновку суду першої інстанції знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, виходячи із наступного. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно із частинами: 1, 2 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Відповідно до умов договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату і на умовах, визначених договором (а.с.34,зворот - 38,зворот).

Згідно п.1.3. вказаного договору факторингу, під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відповідно до п.8.2. зазначеного договору факторингу, строк дії цього договору закінчується 28.11.2019 року.

Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним, є в тому числі, вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому, перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме, у реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

28.11.2019 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон плюс” уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.40).

31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовжено строк договору до 31.12.2021 року. Також сторони дійшли згоди викласти текст вказаного договору факторингу у новій редакції, проте, його дата укладення залишена, як 28.11.2018 року та №28/1118-01 (а.с.40,зворот - 43,зворот).

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.45,зворот).

31.12.2022 року ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” уклали додаткову угоду №31, згідно з якою, строк дії договору факторингу №28/1118-01 було продовжено до 31.12.2023 року. При цьому, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.46).

31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с.46,зворот).

Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. 

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” до ТОВ ”Таліон Плюс” передано право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 22 836,58 грн. (а.с.47-47, зворот). 

05.08.2020 року між ТОВ ”Таліон Плюс” (клієнт) та ТОВ ”Фінансова компанія ”Онлайн Фінанс” (фактор), було укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року (п.8.2 договору), за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору). При цьому, у вказаному договорі факторингу визначено, що правом вимоги є всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (а.с.48, зворот - 52).

В подальшому, ТОВ ”Таліон Плюс” та ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2022 року та до 30.12.2024 року, включно, всі інші умови залишились без змін (а.с.53, 53,зворот). 

Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.54-55). 

30.09.2024 року між ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” (клієнт) та ТОВ ”Юніт Капітал” (фактор), було укладено договір факторингу №3009/24, згідно з п.1.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до яких, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1, і є невід`ємною частиною договору (а.с.55,зворот - 60).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року, ТОВ ”Юніт Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.60,зворот -61,зворот).

Укладання договору факторингу між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ТОВ ”Таліон Плюс” до виникнення кредитних правовідносин із ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору, договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №472564421 від 05.01.2022 року було передано ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” на користь ТОВ ”Таліон Плюс”, згідно витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, тобто, вже після укладення кредитного договору між ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” та ОСОБА_1 . 

Вказаних вище обставин не прийняв до уваги при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем ТОВ ”Юніт Капітал” права вимоги за договором факторингу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_3 по кредитному договору №472564421 від 05.01.2022 року, заборгованість відповідача, станом на 05.05.2022 року (дата передачі прав вимоги від ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” до ТОВ ”Таліон Плюс” за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року), становить 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.64). Станом на 30.09.2024 року (дата передачі прав вимоги від ТОВ ”ФК ”Онлайн Фінанс” до ТОВ ”Юніт Капітал” за договором факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року), розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року, не змінився (а.с.60,зворот - 61).

Оскільки матеріали справи не містять в собі належних та достатніх, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказів сплати відповідачем заборгованості по тілу кредиту, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам, у розмірі 12 536 грн. 58 коп., апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами у кредитному договорі було погоджено строк кредитування на 30 днів (”Дисконтний період”), а саме, до 04.02.2022 року.

Пунктом 1.8. укладеного договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно п.1.9.2 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 747,34 (сімсот сорок сім цілих тридцять чотири сотих) процентів річних, що становить 2,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Відповідно до п.1.9.3 договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. 

Згідно п.1.12.1 договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п.1.12.2, із наступного дня після закінчення дисконтного періоду, позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 1.13 укладеного договору передбачено, що проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Із розрахунку заборгованості відповідача, наданого ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога”, вбачається, що відсотки у розмірі 12 536 грн. 58 коп., було розраховано за період з 05.01.2022 року по 04.05.2022 року (а.с.62,зворот - 63,зворот).

Як вбачається із вказаного розрахунку, відповідачем не була здійснена оплата всіх фактично нарахованих процентів протягом дисконтного та пільгового періоду, а отже, відповідачем не була вчинена дія, з метою продовження дисконтного періоду. 

При цьому, відповідно до п.1.9.3 договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту, і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. 

Згідно п.1.12.1 договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п.1.12.2 договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду, позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 1.13 укладеного договору передбачено, що проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Із розрахунку заборгованості відповідача, наданого ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” вбачається, що відсотки у розмірі 12 536 грн. 58 коп., було розраховано за хронологічний період з 05.01.2022 року по 04.05.2022 року, тобто, в межах 90 (дев`яноста) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, що відповідає п.1.12.1, та у розмірі, передбаченому п.1.13 кредитного договору. 

Правильність наданого ТОВ ”Манівео швидка фінансова допомога” розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , стороною відповідача не спростована, і за даних обставин, вказаний розрахунок може бути покладений в основу рішення суду по суті вимог заявленого позову. 

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ ”Юніт Капітал” про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ ”Юніт Капітал” заборгованості за кредитним договором №472564421 від 05.01.2022 року у розмірі 22 836 грн. 58 коп., із яких: 10 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками.

За даних обставин, вимоги позовної заяви ТОВ ”Юніт Капітал” та апеляційної скарги ТОВ ”Юніт Капітал” підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 року, підлягає скасуванню, із ухваленням апеляційним судом постанови про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач ТОВ ”Юніт Капітал” у апеляційній скарзі просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, у розмірі 6 000 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 6 056 грн. 

На підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, ТОВ ”Юніт Капітал” було надано суду копії: договору про надання правничої допомоги №0110/24 від 01.10.2024 року, укладеного між Адвокатським Бюро ”Тараненко та Партнери” та ТОВ ”Юніт Капітал” (а.с.65-66); додаткової угоди №10 до договору про надання правничої допомоги №0110/24 від 01.10.2024 року (а.с.67-68); акту прийому-передачі наданих послуг правничої допомоги від 01.10.2024 року, згідно якого, вартість наданих позивачу послуг професійної правничої допомоги в суді першої інстанції складає 6 000 грн. (а.с.69).

Згідно із частинами: 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову та апеляційної скарги позивачем ТОВ ”Юніт Капітал” було сплачено 6 056 грн. судового збору (а.с.11,178).

Оскільки позов та апеляційну скаргу ТОВ ”Юніт Капітал” апеляційним судом задоволено повністю, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 056 грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених судових витрат позивача по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій, а також 6 000 грн. - в рахунок відшкодування понесених та документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. 

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти до уваги наступне. 

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, вказано, що із аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22, провадження №61-13766св24, зазначивши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, має місце недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Оскільки від відповідача ОСОБА_1 у даній справі не надходило відповідних клопотань про зменшення розміру судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення суми відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Зважаючи на викладене, керуючись положеннями статей: 137, 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ”Юніт Капітал”: 6 056 грн. - в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій, 6 000 грн. - в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” - задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 січня 2025 року, скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал” заборгованість за кредитним договором № 472564421 від 05.01.2022 року у розмірі 22 836 (двадцять дві тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 58 коп., з яких: 10 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 536 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юніт Капітал”: 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій, 6 000 (шість тисяч) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 29.12.2025 року.

Головуючий: Судді: