РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/3278/24
Провадження № 22-ц/4815/93/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструк С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Красовський Віталій Борисович, на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2025 року у справі за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:
У лютому 2024 року керівник Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про витребування земельної ділянки.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року заяву керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області про забезпечення позову у даній цивільній справі, задоволено.
Забезпечено позов керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області:
накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0067 (реєстраційний номер: 738558756101); заборонено органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 , іншим фізичним та юридичним особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, зміну цільового призначення, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати правочини щодо неї, проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

11.08.2025 представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Красовський В.Б. подав до суду клопотання про скасування заходів забезпечення.
Вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню, оскільки при її прийнятті судом не враховано вимоги Цивільного процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» з даного приводу. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Разом з тим, заходи забезпечення позову не можуть бути інструментом надмірного впливу на права та інтереси особи, в тому числі на її право вільно та користуватися своїм майном, набутим на законних підставах. Заходи забезпечення позову мають бути адекватними і співмірними з позовними вимогами. Це означає, що вони не повинні перевищувати необхідного для захисту прав та інтересів позивача обсягу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2025 року представнику відповідача ОСОБА_4 адвокату Красовському В.Б. відмовлено у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову вжитих згідно ухвали Рівненського міського суду від 11.06.2024. 
Ухвала суду мотивована тим, що спірна ділянка вже неодноразово перепродувалася різним особам. Суд вирішив залишити обмеження чинними, щоб запобігти подальшому відчуженню або забудові території до завершення розгляду справи. Таке рішення забезпечує можливість реального виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким задоволити клопотання про скасування заходу забезпечення позову.
Апелянт не погоджується з мотивами забезпечення позову на тій підставі, що земельна ділянка неодноразово відчужувалася, що призвело до заміни відповідача.
ОСОБА_4 набула право власності на ділянку 20.02.2024 року, тобто ще до відкриття провадження у справі 27.02.2024.
Після набуття нею права власності жодних інших договорів щодо відчуження цієї ділянки не укладалося.
Апелянт зазначає, що заходи забезпечення діють з червня 2024 року (понад рік), тоді як справа досі не вирішена по суті. Це, на думку апелянта, порушує: принцип співмірності втручання у право власності, гарантований ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини; практику ЄСПЛ (зокрема, рішення у справі «Sporrong and Lonnroth v. Sweden»), яка вказує, що тривале обмеження права користування майном без перспективи його припинення є порушенням прав власника.
Вказує, що заходи забезпечення (арешт, заборона реєстраційних дій, заборона будівництва) фактично позбавляють власника можливості вільно розпоряджатися та користуватися майном, набутим у законний спосіб.
За доводами апелянта рішення суду, яке б встановлювало незаконність набуття ділянки відсутнє, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, а ухвала (про забезпечення позову) ґрунтується на гіпотетичних ризиках, які не підтверджені належними доказами.
Апелянт стверджує, що вжиті обмеження (повна заборона на будь-які дії з майном) позбавляють власника суті права власності. За посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Beyeler v. Italy», такі обмеження можуть бути виправдані лише надзвичайним публічним інтересом, якого прокурор у даній справі не довів.

21 січня 2026 року Рівненська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, який слід залишити без розгляду, оскільки він поданий за межами строків визначених в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (отримано 13 жовтня 2025 року).

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Встановлено, що у провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про витребування земельної ділянки.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року заяву керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області про забезпечення позову у даній цивільній справі, задоволено.
Забезпечено позов керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області:
1) накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0067 (реєстраційний номер: 738558756101);
2) заборонено органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0067, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
3) заборонено ОСОБА_4 , іншим фізичним та юридичним особам вчиняти дії із земельною ділянкою з кадастровим номером 5610100000:01:034:0067, спрямовані на зміну цільового призначення, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати правочини щодо неї, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
4) заборонено державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:034:0067, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
5) заборонено ОСОБА_4 , іншим фізичним та юридичним особам проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:034:0067.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, другою статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК України).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі (частини сьома-десята статті 158 ЦПК України).
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.
Під час вирішення питання щодо скасування забезпечення позову обґрунтованість позову його предмет не досліджується, оскільки є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.
Скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.
Судом встановлено, що судовий розгляд справи не завершено, обставини наведені у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не свідчать про наявність правових підстав для його задоволення, оскільки заявником не зазначено доказів, що заходи забезпечення позову порушують права відповідача чи інших осіб.
Не надано суду жодного доказу на підтвердження не співмірності негативних наслідків від вжитих заходів забезпечення позову із наслідками, які можуть настати у випадку не вжиття таких заходів.
Зважаючи на те, що рішення суду у спорі, у якому було вжито заходи забезпечення не постановлено, спір не вирішений, обставин які б свідчили про відсутність потреби у забезпеченні позову чи їх неефективності не встановлено тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та дійшов до правильного висновку щодо відмови у скасуванні заходів забезпечення позову, оскільки скасування заходів забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та ухвалення судом відповідного рішення, суперечитиме меті заходів забезпечення позову.
Той факт, що ОСОБА_4 набула право власності на спірну земельну ділянку 20 лютого 2024 року, тобто до відкриття провадження у справі 27 лютого 2024 року, сам по собі не спростовує обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо врахування обставин попереднього відчуження цієї земельної ділянки.
Подання позову є наслідком існування спірних правовідносин та обставин, які передували зверненню до суду, а тому довід апеляційної скарги про відсутність подальших правочинів після набуття відповідачкою права власності не свідчить про відсутність ризиків, для запобігання яким було застосовано заходи забезпечення позову.
Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Sporrong and Lonnroth v. Sweden» стосувалося поєднання дозволів на експропріацію та тривалих заборон на будівництво, які діяли протягом значного періоду (від 8 до 25 років) та супроводжувалися відсутністю механізмів компенсації, що було визнано Судом таким, що покладає надмірний індивідуальний тягар на власника.
У справі «Beyeler v. Italy» предметом оцінки були дії держави щодо реалізації права переважної купівлі через значний проміжок часу після укладення правочину, що призвело до істотних фінансових втрат для заявника.
Зазначені справи, на які посилається апелянт, істотно відрізняються від правовідносин у даній справі, а головним чином тим, що у даному випадку предметом апеляційного перегляду є питання обґрунтованості застосування тимчасових заходів забезпечення позову, а не остаточне втручання у право власності.
Слід враховувати, що Верховний Суд неодноразово вказував на чутливість розподілу такого обмеженого ресурсу як земля, тому сама по собі категорія справи свідчить про надзвичайний публічний інтерес.
Водночас державна реєстрація права власності за відповідачкою створює об`єктивну можливість вчинення нею дій щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, що у поєднанні з характером заявлених позовних вимог та наявністю публічного інтересу свідчить про виправданість застосування обраних судом заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на порушення судом норм процесуального права, а зводяться до незгоди заявника із застосованими заходами забезпечення позову.
Будь-яких належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 76,77,78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.
За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Красовський Віталій Борисович залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 22 січня 2026 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.