ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/4804/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області, Запорізької міської ради
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року (суддя Лазаренко М.С.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 05.07.2024: № 0000020-2410-0829-UA23060070000082704, № 0000016-2410-0829-UA23060070000082704. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року позов задоволено. 
Не погодившись з рішення суду першої інстанції, відповідач, а також Запорізька міська рада подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове судове рішенням, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначають, що обов`язок плати за землю виник у позивача на підставі договору оренди, який пройшов державну реєстрацію 01.03.2017, про що міститься відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Інформації стосовно його розірвання та передачу відповідної земельної ділянки до Орендодавця - Запорізької міської ради, в реєстрі відсутні. Додатково зазначають, що позивач ввів в оману суд першої інстанції щодо дати обізнаності про прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та звернувся до суду з позовом з порушенням строків, визначених законом.
У відзивах на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в їх задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що у позивача упродовж 2020-2021 років було відсутнє право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди, розміщене на земельній ділянці, тобто позивач не користувався земельною ділянкою як власник, то визначення контролюючим органом позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями грошового зобов`язання з орендної плати за землю за 2020-2021 роки є протиправними. Також спростовує доводи апелянтів щодо пропуску строку звернення до суду, звертаючи увагу, що доводи відповідача у цій частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, натомість матеріали справи містять докази, відповідно до яких оскаржувані податкові повідомлення-рішення були відображені в інтегрованій картці платника податку 01.04.2025.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Судом встановлено, сторонами не заперечується, що між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди землі від 29.12.2016 № 201605000100696, за умовами якого Орендодавець на підставі рішення Запорізької міської ради від 30 червня 2016 року № 68/8 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:009:0155, площею 0,1853 га, ( ОСОБА_1 – 0,0834 га.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки – для розташування кафе.
Як обґрунтовано зауважує відповідач, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наявні відомості про державну реєстрацію договору оренди землі, зареєстрованого 01.03.2017. Орендар ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 344 041,51 грн, що складає 3% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2016 року, наступним чином: ОСОБА_1 154 846,53 грн, ОСОБА_3 189 194,98 грн.
Матеріали справи не містять доказів розірвання цього договору. 
Податковим органом 05.07.2024 прийняті податкові повідомлення-рішення: № 0000020-2410-0829-UA23060070000082704 про нарахування орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 164 137,22 грн; № 0000016-2410-0829-UA23060070000082704 про нарахування орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 164 137,22 грн.
Названі рішення є предметом оскарження в цій справі. 
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу – обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Підпунктом 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що платники орендної плати – землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до пп. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єкти оподаткування орендною платою – земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня.
Згідно зі ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
За визначенням статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону).
Статтею 19 Закону передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Статтею 31 Закону в редакції, чинній у період, за який податковим органом нараховано податкове зобов`язань зі сплати орендної плати за землю (2020-2021 роки), визначено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що на землекористувачів покладається обов`язок зі сплати орендної плати за землю з моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки, набутого на підставі відповідного договору. Такий обов`язок у період 2020-2021 років припинявся з моменту набуття права власності будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходи з того, що на підставі рішення Запорізької міської ради від 29.08.2018 № 59/121 договір оренди земельної ділянки з позивачем було розірвано. Зазначене рішення було чинне до моменту його скасування рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2020 у справі № 335/13167/18, що набрало законної сили після касаційного перегляду 07.09.2022.
Також суд зауважив, що в межах розгляду цивільної справи № 335/10446/18 було встановлено, що державним реєстратором Куляком Р.Ю. прийняті рішення про державну реєстрацію припинення обтяжень № 42607456 та рішення № 42607483 від 18.08.2018 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» на нерухоме майно, що належить позивачу на праві часткової власності та знаходиться на земельній ділянці за адресою м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 184 (кадастровий номер 2310100000:05:009:0155), спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею на підставі неіснуючих судових рішень.
Покладаючись на судові рішення у вищеназваних справах, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач в період з 18.08.2018 по 18.05.2022 не володів нерухомим майном, що знаходилось на земельній ділянці, а згадана земельна ділянка у період з 29.08.2018 по 07.09.2022 не перебувала у користуванні позивача на праві оренди.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновки суду першої інстанції та звертає увагу, що відповідно до змісту судових рішень у справі № 335/13167/18, рішенням Запорізької міської ради від 29 серпня 2018 року № 59/121 «Про надання у користування на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Ленд Дівелопмент» земельної ділянки по просп. Соборний, буд. 184 у м. Запоріжжя для розташування кафе» припинено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 право оренди земельною ділянкою, площею 0,1853 га, кадастровий номер 2310100000:05:009:0155 (землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування), раніше наданої рішенням міської ради від 30 червня 2016 року № 68/8. 
Назване рішення органу місцевого самоврядування було скасовано рішенням Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя від 05 серпня 2020 року, правильність якого підтверджена постановою Верховного Суду від 07 вересня 2022 року.
Ця обставина сама по собі є достатньою для висновку, що позивач у період 2020-2021 років не володів на праві оренди земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:05:009:0155, що виключає підстави для нарахування плати за землю за вказаний період.
Так само судом першої інстанції надано правильну правову оцінку обставинам, встановленими судами у справі № 335/10446/18, згідно з якими нерухоме майно, яке належить позивачеві на праві власності, незаконно вибуло з його володіння 18.08.2018.
Суд погоджується з доводами відповідача, що рішення у справі № 335/10446/18 набрало законної сили 20 січня 2021 року, натомість ця обставина не змінює правову природу спірних правовідносин з огляду на те, що припинення права оренди земельної ділянки для позивача було скасовано судовим рішенням у справі № 335/13167/18 лише у вересні 2022 року. 
Також колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовом, адже обставини, на які посилається Запорізька міська рада, не доводять отримання позивачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у 2024 році, тоді як право на оскарження останніх закон пов`язує саме з отриманням таких рішень, а не з інформацією про їх прийняття.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційних скарг висновки суду першої інстанції не спростовують, правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області, Запорізької міської ради залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року в адміністративній справі № 280/4804/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 06 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 06 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров