ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2026 м. Київ	Справа № 910/15703/25	

За позовом: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА";
до: приватного акціонерного товариства страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС";
про: стягнення 64.487,00 грн. 
Суддя Сергій Балац
Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" про стягнення 64.487,00 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником. 
Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15703/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною. 
Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: обмеження вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу; зменшення ціни позову на суму ПДВ; відсутність звернення до страховика винуватця ДТП. Також в поданому до суду відзиві відповідачем зазначено про завищення витрат позивача на правову допомогу.
Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва, 

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як страховиком та товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА", як страхувальником, укладено договір страхування наземного транспорту від 24.01.2025 № 418001/4100/0001193 (далі - Договір добровільного страхування).
Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією, зокрема, наземного транспортного засобу, а саме "FORD", із державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).
05.02.2025 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "FIAT", із державним знаком НОМЕР_2 , яким керувала гр. ОСОБА_1 .
Оскільки вказані автомобілі були забезпечені чинними полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водії дійшли згоди про обставини ДТП, висновку про винність гр. ОСОБА_1 у вчиненні зіткнення, не виявили один в одного ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вирішили не викликати працівників ДАІ та спільно склали повідомлення про ДТП - європротокол.
Пунктом 33.2 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.
Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.
У відповідності до звіту від 21.02.2025 № 41-D/16/18, здійсненого замовленням позивача фізичною особою-підприємцем Видута Д.Ю., який діє на підставі Сертифікату від 18.03.2024 № 129/2024 суб`єкта оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу становить 64.487,00 грн.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).
Позивач на підставі Договору добровільного страхування, з урахуванням звіту від 21.02.2025 № 41-D/16/18, рахунку на оплату фізичної особи-підприємця Побережник С.А. від 20.02.2025 № 30 на суму 110.791,00 грн. та страхового акту від 20.02.2025 № 26171737109 на суму 105.691,00 грн. здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 105.691,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.02.2025 № 018104, копія якої наявна в матеріалах справи.
За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги від відповідача страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.
Станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована відповідачем, що підтверджується Полісом серії ЕР 221022440 (далі - Договір обов`язкового страхування). 
Виходячи з Договору обов`язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "FIAT", із державним знаком НОМЕР_2 , тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні ДТП особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 160.000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн.
У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи вказані вище фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 64.487,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з огляду на наступне.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 закріплено наступний правовий висновок: "Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.". 
Відтак, судом відхилені доводи відповідача про відсутність звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.
Більш того, відповідно до звіту від 21.02.2025 № 41-D/16/18 вартість відновлюваного ремонту застрахованого транспортного в сумі 64.487,00 грн. визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В матеріалах справи наявні: договір про надання правової допомоги від 31.12.2020 № 1/20ю, укладений між позивачем та АБ "АДВОКАТСЬКЕ БЮРО ОЛЕКСАНДРА ЛИСОВА "ЕКВІТ"; додаткова угода до такого договору від 07.01.2025 № 4; розрахунок витрат на правову допомогу в суді першої інстанції у фіксованому розмірі в сумі 7.000,00 грн. та акт наданих послуг від 16.12.2025 № 176 на суму 7.000,00 грн.
Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем, в поданому до суду відзиві зазначено про необґрунтованість заявленої до стягнення суми витрат позивача на правничу допомогу враховуючи кількість поданих представником позивача однорідних позовів та рівень складності справи.
Приймаючи до уваги приписи статті 126 Господарського процесуального кодексу України та заперечення відповідача на заявлену позивачем суму витрат на правову допомогу, суд вказує, що дана справа є справою незначної складності в розумінні пунктів 1, 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених представником позивача витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 5.000,00 грн., в розумінні пунктів 1, 4 частини 4, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 та пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати у вигляді витрат відповідача на правову допомогу, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, 

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (Україна, 01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 69, ідентифікаційний код: 19350062) на користь приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА" (Україна, 04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В, ідентифікаційний код: 20033533) страхове відшкодування в сумі 64.487 (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 5.000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Cуддя   Сергій Балац