УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/12105/25 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В. 
Номер провадження №33/4805/20/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дмитренко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу адвоката Дмитренко Олени Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 18 жовтня 2025 року о 01 год 40 хв за адресою: м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 3, керував автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку продився із застосуванням приладу Drager 6820, проба позитивна 1,02 проміле тест № 1459 від 18.10.2025. Від керування транспортним засобом водія відсторонено.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Дмитренко О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу та події адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність, необґрунтованість постанови, ухваленої з порушенням норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування підзахисним транспортним засобом та його зупинка. Вважає, що наявний у справі відеозапис не відповідає вимогам законодавства, оскільки не є безперервним, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Посилалася на розбіжність в часі між фактичним часом на відео та відображеним у протоколі, недоведеність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , перевищення інтервалу калібрування технічного приладу, що впливає на точність вимірювання, не проведення пробного забору повітря з нульовим показником перед застосуванням газоаналізатора, не відсторонення підзахисного від керування транспортним засобом, незастосування судом першої інстанції принципу індивідуалізації покарання в частині призначення додаткового покарання, не роз`яснення прав та обов`язків, передбачених законодавством. Також зазначала, що ОСОБА_1 не роз`яснили право проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, проведення огляду відбулося неуповноваженою особою з істотними порушеннями, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а тому огляд мав відбутися згідно приписів ст.266-1 КУпАП, направлення до медичного закладу складене задовго до початку огляду підзахисного. Також наявні розбіжності в часі, зазначеного в тесті газоаналізатору «Драгер» (01 год. 42 хв.), та фактичному часі проведення огляду, відображеному на відеозаписі. Посилалася, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, виконував наказ командування для усунення небезпеки, яка загрожувала державному порядку, життю військовослужбовців та народові України під час дії воєнного стану. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №486561 від 18.10.2025 вбачається, що ОСОБА_1 18 жовтня 2025 року о 01 год 40 хв за адресою: м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 3, керував автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager 6820, проба позитивна 1,02 проміле тест № 1459 від 18.10.2025. Від керування транспортним засобом водія відсторонено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: тестом №1459 від 18.10.2025 технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат огляду 1,02% проміле (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.10.2025 (а.с.5); рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області Остапчука Б. (а.с.6); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.8).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів того, що він керував транспортним засобом та його зупинку, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами.
Так, з матеріалів справи, а саме з зазначеного вище відеозапису поліцейських, вбачається, що після зупинки транспортного засобу Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення комендантської години, на місці водія перебуває громадянин ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше. В ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування транспортним засобом, навпаки тривалий час з`ясовував причину зупинки авто, зазначав, що два метра додому б доїхав, оскільки є військовослужбовцем, то може рухатися в комендантську годину «по паролям». 
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем Volkswagen Touareg державний номерний знак НОМЕР_1 на момент його зупинки працівниками поліції 18.10.2025 в нічний час - комендантську годину.
Апеляційний суд не погоджується з позицією сторони захисту про недотримання вимог статті 266-1 КУпАП та проведення огляду і складання протоколу неуповноваженою особою, та необхідність залучення працівників Військової служби правопорядку (ВСП), з огляду на наступне. 
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Статтею 266-1 КУпАП внормовано порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до даної статі військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час здійснення розмежування двох суміжних статей: 266 та 266-1 КУпАП, суд виходить із того, що за своїм видом правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, відноситься до правопорушень на транспорті.
Статтею 255 КУпАП визначено органи, які мають право складати протоколи. Зокрема, органи Національної поліції складають протоколи за статтею 130 КУпАП, а управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України по правопорушенням, вчиненим військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7. КУпАП.
Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, якою визначено, що органи Військової служби правопорядку (ВСП) здійснюють оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбаченні статей 172-10-172-20 КУпАП.
В пункті 3 постанови КМУ №32 від 12.01.2024 «Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду» передбачено, що за даним порядком огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).
Отже за нормами даного Порядку він застосовується лише щодо осіб, які безпосередньо виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вчинили правопорушення, передбачене ст.172-20 КУпАП.
Більше того, діючі положення КУпАП не передбачають можливість та повноваження органів Військової служби правопорядку або начальника військової частини складати протоколи відносно військовослужбовців за статтею 130 КУпАП.
Водночас, з матеріалів відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 керував власним транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в місті Житомирі у цивільному одязі біля будинку №3 по вул. Святослава Ріхтера, не здійснюючи безпосередньо виконання обов`язків військової служби. Жодних службових завдань під час зупинки 18 жовтня 2025 року він не виконував, на території військового об`єкту чи військової частини не перебував. Також про виконання будь-яких військових обов`язків та несення служби в цей момент водій  ОСОБА_1 поліцейському не заявляв, про виклик представників ВСП чи представника військової частини не просив, подорожній лист на службовий автомобіль не надавав.
Таким чином, з урахуванням вказаних положень та встановлених обставин, в даній справі працівники поліції є належними посадовими особами, уповноваженими на складання протоколу відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а присутність працівників органу ВСП чи представників військової частини за існуючих обставин не є обов`язкова та не впливає на законність, допустимість та належність зібраних у справі адміністративних матеріалів. Так само представник органу Військової служби правопорядку або командир військової частини в даній конкретній справі не має законних підстав та повноважень для здійснення огляду або складання протоколу за ст.130 КУпАП.
За таких обставин, судом не встановлено порушень діючого порядку проведення огляду водія та складання адміністративних матеріалів за ст.266 КУпАП, а застосування положень статті 266-1 КУпАП до спірних правовідносин є помилковим, тому апеляційні доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними. 
Стосовно висловлених доводів сторони захисту про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП повинен містити ознаки сп`яніння, які поліцейський виявив у водія транспортного засобу, які стали підставою вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. При відсутності вказаних ознак сп`яніння відсутні правові підстави для огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.
На виконання вказаних вимог Інструкції працівниками поліції були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому оголошені, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук.
При цьому, посилання апелянта на не доведення у водія ознак сп`яніння є недоречним. Так, спочатку озвучені та в подальшому відображені поліцейським в протоколі ознаки сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися окремими матеріалами справи, оскільки за пунктом 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають ті водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, іншими доказами підтверджувати ці ознаки не потрібно. Працівник поліції є тією уповноваженою законом особою, якій на місці зупинки надано дискреційну компетенцію виявляти такі візуальні ознаки сп`яніння у водія та пред`являти вимогу виконання пункту 2.5 ПДР - пройти огляд.
Єдиним можливим способом спростування виявлених у водія ознак сп`яніння та висловлених підозр працівника поліції про перебування особи у стані сп`яніння є проходження цією особою такого огляду у встановленому законодавством порядку. Інших дієвих механізмів опротестування та доведення своєї позиції про повну тверезість водія правила дорожнього руху та діючий КУпАП не передбачають. Натомість пасивна відмова водія або ухилення від проходження медичного огляду з посиланням на відсутність ознак сп`яніння, буде становити невиконання пункту 2.5 ПДР та утворювати склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо безперервності наданого відеозапису, то він є повністю безперервним у частині фіксації вимог співробітника поліції після зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, згодою водія на це, та в подальшому згодою із результатами, оголошення прав, передбачених законодавством та ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, тобто у частині, яка має ключове доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
На думку суду, долучені до протоколу файли відеозаписів, на яких зафіксовані повні та безперервні події перебування ОСОБА_1 на місці водія після зупинки транспортного засобу, подальший етап спілкування з водієм, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, згода з результатами такого огляду та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відтак, зазначені доводи апелянта є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.
Крім цього, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, працівники поліції оголосили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» чи в медичному закладі (час на відео 12:10 диск 2). В подальшому ОСОБА_1 добровільно на місці події пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, погодився із результатами такого огляду (1,02% проміле), після проведення огляду, на запитання поліцейського щодо згоди з результатами, відповів «Трішки випив. Так, звісно», що суд розцінює як згоду водія із результатами огляду на місці. Не висловлював вимогу пройти огляд в медичному закладі, про що йому було роз`яснено раніше. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після огляду без зауважень підписав тест №1459 від 18.10.2025 технічного засобу «Drager Alcotest 6820» та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, де погодився із результатами огляду. Такі дії водія свідчать про однозначну згоду із встановленими результатами його огляду на місці зупинки із застосуванням технічного засобу «Drager Alcotest» та підстав для подальшого огляду в закладі охороні здоров`я не було.
Вказане також спростовує доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції можливості пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. 
Судом відхиляються доводи апелянта щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 , передбачених КУпАП та Конституцією України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 поставив підпис у протоколі про ознайомлення про час та місце розгляду справи та роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП. Будь-яких обмежень в процесуальних правах водія під час складання протоколу з боку працівників поліції судом не встановлено та може бути компенсовано особою в ході судового розгляду справи, оскільки саме на даному етапі проводиться розгляд справи по суті та можуть бути в повному обсязі реалізовані права, передбачені статтею 268 КУпАП. Як під час складання протоколу, так і в ході судового розгляду водію в повному обсязі було забезпечено реалізацію всіх прав, передбачених ст.268 КУпАП, та жодних істотних обмежень його процесуальних прав не допущено.
Щодо твердження сторони захисту про те, що спеціальний технічний прилад Alcotest Dreger 6820 невчасно пройшов калібрування, а відтак роздруківка з зафіксованими результатами огляду ОСОБА_1 не є допустимим доказом, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
До Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT (зокрема, Alcotest 6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, та видано сертифікат перевірки UA.TR.039.645 від 08.06.2018. Отже, вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Мінекономрозвитку) за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747.
Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.
Повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування це приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747і становить 1 рік.
Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Останнє калібрування приладу «Drager «Alcotest 6820» було проведено 13.11.2024р., тобто станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, а саме: 18.10.2025 року, інтервал калібрування цього приладу не закінчився.
Враховуючи те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений із використанням законодавчо врегульованого газоаналізатору Drager Alcotest 6820, без порушення строку його градуювання (калібрування), апеляційний суд вважає доводи захисника про недійсність проведеного огляду необґрунтованими. 
Доводи апелянта про те, що під час проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, працівник поліції особисто розпакував мундштук та перед проведенням тестування не перевірив цілісність упаковки, повністю спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейські дають на вибір ОСОБА_1 запаковані мундштуки, останній обирає, починає розпаковувати, а поліцейський допомагає відкрити. Будь-яких сумнівів щодо герметичності пакування мундштука у суду не виникає. 
Доводи апелянта щодо не проведення поліцейським контрольного забору суд відхиляє та вважає, що вказаний недолік сам по собі не може бути достатньою підставою для визнання всього огляду та його результатів недійсними. Адже на думку суду невиконання контрольного забору повітря не може настільки суттєво вплинути на якісні характеристики видихаємого водієм повітря, щоб за результатами тривалого продуття остаточний результат становив 1,02 проміле. Тому з огляду на кількість зафіксованого у ОСОБА_1 проміле 1,02 та його висловленої згоди про те, що він дійсно пив алкоголь, а також інших виявлених у нього зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння відсутність доказів контрольного забору видихаємого повітря не спростовує достовірність проведених досліджень. Будь-яких доказів, що працівники поліції втручались у цілісність або конструкцію технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 матеріали справи не містять.
Окрім цього, у режимі продування через мундштук газоаналізатор Drager «Alcotest» автоматично контролює тривалість видиху і витрату повітря відповідно до заводських налаштувань, про що подається звуковий сигнал. Зразок проби повітря для аналізу забирається в кінці видиху з області легень, найбільш насичених парами етанолу, а тому, доводи апелянта про не проведення контрольного забору та неналежного мундштука, що могло вплинути на отриманий результат продування до таких значних розмірів як 1,02 проміле, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а відтак, на думку сторони захисту, виключається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки вказане не є підставою для визнання огляду недійсним відповідно до ст.266 КУпАП та ніяким чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, згідно відеозапису водію видали тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами. Крім цього в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водія було відсторонено від керування транспортними засобами, який ОСОБА_1 підписав без зауважень. 
Посилання сторони захисту щодо розбіжності у часі керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який зазначений в протоколі (01 год. 40 хв.) із часом, що мається на відеозаписі події (01 год. 35 хв.), приблизно п`ять хвилин, має технічний характер та не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не спростовує сам факт виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, отриманих результатів огляду і порушення ним пункту 2.9а ПДР.
Так само час, зазначений в чеку до тестування на алкоголь за допомогою приладу Alcotest 6820 (01:42 год.), хоч і містить незначні розбіжності в часі, який зазначений на відео в момент проходження огляду на стан сп`яніння (01:50 год.), між тим, має технічний характер, і жодним чином не впливає на факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння після зупинки транспортного засобу. 
Також суд критично відноситься до доводів апелянта, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що останній на місці зупинки транспортного засобу не зазначав, що керував транспортним засобом виключно на виконання невідкладного або раптового наказу командування в інтересах національної безпеки чи захисту країни, а навпаки повідомляв поліцейським, що їде додому. Жодних підтверджуючих документів суду не надано. 
Перевіряючи доводи апелянта щодо можливості застосування аналогії закону та застосування до ОСОБА_1 вимог ст.69 КК України, зокрема, не накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в зв`язку з несенням ним служби в лавах ЗСУ, суд виходить з наступного.
Стаття 69 КК України визначає можливість призначення судом більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Тоді як законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
Підстав застосовувати аналогію закону у даному випадку не має, оскільки, по-перше, така аналогія застосовується лише у разі, якщо певні відносини не врегульовані законом, по-друге, відповідно до ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
КУпАП має власну систему видів адміністративних стягнень, які повинні застосовуватися за вчинення адміністративних правопорушень.
Отже, говорячи про аналогію закону, мова йде про застосування аналогії закону у вигляді норм КПК України, а не КК України.
Наведені захисником доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дмитренко Олени Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: