ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 р. 	Справа № 520/31324/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 05.12.25 по справі № 520/31324/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо переведення виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку, протиправними дії щодо неврахування понаднормативного стажу, протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії, не виплати компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з липня 2022 року, врахувати понаднормативний стаж, виплатити компенсацію втрати частини доходу з 04.12.2017 року по серпень 2020 року та з липня 2022 року по дату виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 у справі № 520/31324/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, обмеження позивача у доступі до правосуддя та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 скасувати, а справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість висновків суду щодо наявності факту зловживання процесуальними правами з боку позивача, оскільки у даному випадку, суд першої інстанції до такого зловживання фактично відніс законне право позивача, визначене частиною 8 статті 169 КАС України, на повторне звернення до суду після повернення первинно поданого позову.
Пояснив, що ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 по справі № 520/25914/25, від 13 листопада 2025 року по справі № 520/29406/25, від 24.11.2025 по справі № 520/30047/25, внаслідок невиконання вимог ухвал суду про залишення позову без руху позов ОСОБА_1 повертався, однак без урахування судами обставин щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору та відсутності факту пропуску строку звернення до суду.
Тобто, фактично суд першої інстанції вважає зловживанням процесуальними правами незгоду позивача з вимогами про сплату судового збору та із застосуванням строків до спірних правовідносин судами у справах № 520/25914/25, № 520/29406/25 та № 520/30047/25, при цьому, повертаючи дану позовну заяву взагалі не було визначено недоліків позову, чим позбавлено позивача права доступу до суду.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що за даними програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)», представник позивача вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з такими самими позовними заявами (адміністративні справи № 520/25914/25, № 520/29406/25, № 520/30047/25).
При цьому, у вказаних адміністративних справах постановлені ухвали про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви представником позивача.
Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з наявності ознак зловживання процесуальними правами з боку позивача при зверненні до суду з цим позовом, оскільки позовні заяви подавалися фахівцем у галузі права – адвокатом, однак зазначені судами недоліки не усувались.
При цьому, судом враховано правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у рішенні від 13.03.2019 у справі № 814/218/14, відповідно до якої, під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.
Надаючи правову оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права щодо встановлених обставин справи, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Приписами частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу (пункт 3); належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності (пункт 4); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (пункт 6).
Статтею 169 КАС України визначено підстави повернення позовної заяви позивачеві, зокрема пункт 5 частини 4 передбачає повернення поданої заяви у разі подання позивачем до цього самого суду іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Таким чином, статті 169 та 172 КАС України визначають певний алгоритм дій суду першої інстанції на стадії відкриття провадження по справі, якого він повинен чітко дотримуватися.
Проаналізувавши положення згаданих статей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції може відповідно до пункту 5 статті 169 КАС України повернути позовну заяву тільки у випадку фактичного перебування у провадженні одного суду двох або більше позовів з тим самим предметом та з однакових підстав за відсутності по одному з них ухвали про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Колегією суддів встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 вже зверталась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Харківській області у справах № 520/25914/25, № 520/29406/25, № 520/30047/25 з аналогічних підстав, що і у справі № 520/31324/25, що розглядається.
З цього приводу слід зазначити, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 по справі № 520/25914/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали.
Роз`яснено, що усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду:
- оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA678999980313141206084020661; код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - "*;101; (код платника); судовий збір за позовом (ім`я/назва платника), Харківський окружний адміністративний суд" або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;
- заяви про поновлення строку звернення до суду з належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку та доказів поважності таких причин або уточнень позовних вимог в частині позовного періоду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 по справі № 520/25914/25 заяву представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду - залишено без задоволення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 по справі №520/29406/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху та запропонувати усунути вказані недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали.
Повідомлено позивачу про необхідність виправити зазначені недоліки адміністративної позовної заяви.
Роз`яснено, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 520/29406/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі №520/30047/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням підстав для поновлення строку, а також надання доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 по справі № 520/30047/25 визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – повернуто позивачу.
Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Скориставшись наданим процесуальним законом правом на повторне звернення до суду, 28.11.2025 ОСОБА_1 за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС “Електронний суд” подала до Харківського окружного адміністративного суду позов до ГУ ПФУ в Харківській області з вищенаведених підстав у межах справи № 520/31324/25.
З наведеного вбачається, що станом на 28.11.2025 (дата повторного звернення позивача з цим позовом) у провадженні Харківського окружного адміністративного суду були відсутні інші справи, окрім вказаної, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет та, з тих самих підстав, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 по справі № 520/30047/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було повернуто позивачу.
Іншого, оскаржуваною ухвалою не встановлено.
А відтак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі приписів пункту 5 частини 4 статті 169 КАС України є помилковим.
Щодо наявності з боку позивача ознак зловживання процесуальними правами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Питання неприпустимості зловживання процесуальними правами врегульовано статтею 45 КАС України, згідно частини другої якої визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Виходячи з системного аналізу вказаної правової норми, на законодавчому рівні зловживанням процесуальними правами може бути звернення до суду зі скаргою, заявою чи клопотанням з метою, що суперечить правовим принципам верховенства права, змагальності сторін, не відповідає безпосередньо меті захисту порушених чи оспорюваних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача.
Колегія суддів наголошує, оскільки “зловживання процесуальними правами” є суб`єктивним й оціночним поняттям, висновок суду з вказаного питання повинен ґрунтуватися на доказах, якими беззаперечно підтверджується умисне та недобросовісне користування позивачем своїм процесуальним правом у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яким неодноразово вказувалося, що: під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисної, несумлінної поведінки учасників процесу, що знаходить своє вираження у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести; використання наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження; перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтоване перевантаження роботи суду; а ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.
Зокрема, вказана правова позиція викладалася у постановах: від 08.05.2018 по справі № 910/1873/17, від 22.05.2019 по справі № 234/3341/15-ц, від 30.11.2020 по справі № 806/1943/18, та інш.
Тобто, задля визначення дій позивача (його представника) як зловживання процесуальними правами, судом мають бути встановлені винні процесуальні дії, які здійснені вочевидь з корисливим або особистим мотивом, та використані на шкоду правам, обов`язкам і інтересам інших осіб, які приймають участь у справі. Якщо суддя вважає певну дію позивача зловживанням, це має бути належним чином обґрунтовано та мотивовано у відповідному процесуальному документі, яким у даному випадку є ухвала від 05.12.2025, що оскаржується представником позивача в апеляційному порядку.
Проте, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не описано, та відповідно не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність у позивача наміру вирішити реально існуючий, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду, отже, і не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання позивачем та його представником своїми процесуальними правами, або використання ними свого суб`єктивного права на шкоду правам інших осіб.
У спірному випадку слід відмежовувати право позивача на повторне звернення до суду, яке, передбачено частиною 8 статті 169 КАС України від зловживанням правами в порядку пункту 2 частини 2 статті 45 КАС України, оскільки процесуальним законом не передбачено такий вид відповідальності за невиконання вимог суду, у разі залишення позову без руху, як сприйняття повторного звернення в якості зловживання правами. Натомість, позивач наділений правом, у разі повернення позову за підстав, передбачених частиною 4 статті 169 КАС України, повторно звернутись до суду за захистом свого порушеного права.
Однак, судом першої інстанції вказані норми процесуального права не враховано та не дотримано, а відтак, підстави для повернення позову ОСОБА_1 у спірних правовідносинах з мотивів та обґрунтувань, викладених в ухвалі суду від 05.12.2025, були відсутні, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 312 КАС України).
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (статті 320 КАС України).
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст.ст.242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 по справі № 520/31324/25 - скасувати.
Справу № 520/31324/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій