ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1707/26 Справа № 2-1835/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лупан Оксана Євгеніївна на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 08 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «Доступні фінанси», ОСОБА_2 , (суддя першої інстанції Руденко В.В.), -

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «Доступні фінанси», ОСОБА_2 ,
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 08 жовтня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а також належним чином не досліджено обставини справи.
Скарга мотивована тим, що відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області від 28.09.2022 року № 021-33/20415 вказано, що виконавче провадження 38762567 про стягнення з ОСОБА_1 завершено відповідно до вимог п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна на момент проведення виконавчих дій), про що 24.12.2015 року винесена відповідна постанова, а стягувачу надано строк для повторного звернення до виконавчої служби. 
Листом від 25.11.2024 року № 25/11/24/732190-1 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙКОЛЕКТ» повідомив ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) про заміну кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором № 11000540000 від 28.03.2006 року, а також, про відсутність будь-яких фінансових та майнових претензій щодо виконання зобов`язання за даним кредитним договором та договорами забезпечення на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», в тому числі за заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська справа № 2-1835/11 від 28.03.2012 року та за рішенням АмурНижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська справа №199/5864/23 від 23.01.2024 року.Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату, та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Наголошує на тому, що виконавчий лист № 2-п/401/70/12 на примусове виконання вищевказаного рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки боржник перед стягувачем виконав вимоги заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра а № 2-1835/11 від 28.03.2012 року на підставі якого видано виконавчий лист №2-п/401/70/12..
ОСОБА_3 просила ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 08 жовтня 2025 року скасувати та задовольнити заяву у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.
Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.
Судом першої інстанції встановлено, 28 березня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення по цивільній справі № 2-1835/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
08.06.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист № 2-п/401/70/12 по цивільній справі № 2-1835/11 на примусове виконання вищевказаного рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
За заявою АТ «УкрСиббанк» 09.07.2013 року Амур-Нижньодніпровським ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження № 38762567.
11.06.2012 року АТ «УкрСиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» уклали Договір Факторингу № 4, за яким право вимоги кредитної заборгованості АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11000540000 від 28.03.2006 року, відступлені ТОВ «Кей-Колект».
Ухвалою від 10.06.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська замінено сторону у виконавчому провадженні 38762567 з АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».
Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області від 28.09.2022 року № 021-33/20415 вказано, що виконавче провадження 38762567 про стягнення з ОСОБА_1 завершено відповідно до вимог п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна на момент проведення виконавчих дій), про що 24.12.2015 року винесена відповідна постанова, а стягувачу надано строк для повторного звернення до виконавчої служби.
Листом від 25.11.2024 року № 25/11/24/732190-1 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙКОЛЕКТ» повідомив ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) про заміну кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором № 11000540000 від 28.03.2006 року, а також, про відсутність будь-яких фінансових та майнових претензій щодо виконання зобов`язання за даним кредитним договором та договорами забезпечення на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», в тому числі за заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська справа № 2-1835/11 від 28.03.2012 року та за рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська справа №199/5864/23 від 23.01.2024 року.
ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 25.11.2024 року відступив право вимоги за кредитним договором №11000540000 від 28.03.2006 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ДОСТУПНІ ФІНАНСИ».
ТОВ «ДОСТУПНІ ФІНАНСИ» 25.11.2024 року відступив право вимоги за кредитним договором №11000540000 від 28.03.2006 року ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ).
Заявником надано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. від 28.02.2025 року, про те, що ОСОБА_2 до ОСОБА_4 жодних матеріальних претензій не за кредитним договором №1100054000 від 28.03.2006 року не має, ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язання виконані.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення судом не вирішувалось.
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком місцевого суду.
Відповідно до частини першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Загалом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково не є виключним.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі№ 824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001.
Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, безпосередньо пов`язане із питанням набрання судовим рішення законної сили, одним із проявів якого є реалізованість й виконуваність судового рішення. 
З матеріалів справи вбачається, що заявником надано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. від 28.02.2025 року, про те, що ОСОБА_2 до ОСОБА_4 жодних матеріальних претензій не за кредитним договором №1100054000 від 28.03.2006 року не має, ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язання виконані, однак доказів звернення до державного виконавця із вище вказаною заявою боржницею до суду надано не було, так як і не було надано доказів того, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплатити виконавчий збір.
На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська залишенню без змін.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування або зміни відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 28 січня 2026 року.

Судді:          О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська