П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/14245/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
20 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O.,
представника позивача: Шустера Я.В.
представника відповідача: Варави В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2025 року Приватне підприємство "Строй-Сервіс-999" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 07.05.2025 №9910/2201-0709 про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 333776 грн та застосування 83444 грн штрафної санкції та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 07.05.2025 №9912/2201-0709 про завищення суми від`ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за січень 2021 року на суму 56233 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за лютий 2021 року на суму 559 961 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі акту перевірки від 28.02.2025 №5999/22-01-07-09/36397204 прийняті оскаржувані рішення від 07.05.2025 №9910/2201-0709 про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 333776 грн та застосування 83444 грн штрафної санкції і №9912/2201-0709 про завищення суми від`ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за січень 2021 року на суму 56 233 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за лютий 2021 року на суму 559961 гривень. Вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки попри реальність здійснення господарських операцій з ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" податковий орган робить висновок про те, що укладений договір №11/01/21 від 11.01.2021 на поставку товару – щебінь вапняковий ф-р 20-40мм не опосередковується реальним виконанням господарської операції, яка становить його предмет, аргументуючи такий висновок рішенням про відповідність платника ПДВ від 15.06.2021 за №20907, яким визначена відповідність ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" критеріям ризиковості: п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Зі змісту акту прослідковується надання на запити податкового органу документів та пояснень, що підтверджують реальність проведення господарських операцій з поставки щебня вапнякового ф-р 20-40мм. Стверджує, що протиправний висновок податкового органу про нереальність господарських операцій на поставку товару – щебінь вапняковий ф-р 20-40мм зводиться лише до самого факту наявності ознак ризиковості у контрагента. Тому, застосування фінансових санкцій через віднесення ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" до п.8 Критеріїв ризиковості платника податку є протиправним. Таке твердження податкового органу не є належним та допустимим доказом в розумінні процесуального законодавства на підтвердження висновків контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій позивача з ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ". Тобто, наявність прийнятого стосовно контрагента позивача рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, вважає безпідставними, оскільки вказане рішення було відсутнє на момент існування спірних правовідносин та ухвалене після вчинення відповідних господарських операцій, тому не могло бути відоме позивачу на момент здійснення таких операцій. Таким чином, висновки акту перевірки не базуються на аналізі та виявленні недоліків первинних документів, складених за результатами задокументованих господарських операцій позивача з його контрагентом. Жодних недоліків стосовно первинних документів відповідач не виявив, що в свою чергу не спростовує реальність господарських операцій, що були предметом перевірки. Крім того, під час проведення перевірки не підтверджено, що позивач, як платник податків, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які міг допустити його контрагент, або, самостійною діловою метою здійснення господарських операцій зі своїми контрагентами було одержання позивачем податкової вигоди. Просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції – скасувати.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Приватне підприємство "Строй-Сервіс-999" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 25.03.2009. Основний вид діяльності - Будівництво доріг і автострад.
У березні 2025 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 12.03.2025 №1180 провело документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій із ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ"" за січень та лютий 2021 року. За результатами перевірки складений акт від 28.03.2025 №5999/22-01-07-09/36397204, яким встановлені порушення:
1) пункту 44.1 статті 44, підпункту а пункту 198.1, абзацу першого та другого пункту 198.2, пункту 198.3 і абзацу третього пункту 198.6 статті 198; абзацу другого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України,
2) пункту 44.1 статті 44, підпункту а пункту 198.1, абзацу першого та другого пункту 198.2, пункту 198.3 і абзацу третього пункту 198.6 статті 198, абзацу другого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України,
3) пункту 44.1 статті 44, підпункту пункту 198.1, абзацу першого та другого пункту 198.2, пункту 198.3 і абзацу третього пункту 198.6 статті 198; абзацу другого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.
Не погоджуючись з висновками перевірки позивач подав заперечення від 16.04.2025 №24 на акт документальної позапланової виїзної перевірки.
За результатами розгляду заперечення, листом від 02.05.2025 №6728/6/22-01-07-02- 06 відповідач повідомив, що висновки акту перевірки залишені без змін.
07.05.2025 податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:
№9912/2201-0709, яким зменшене від`ємне значення суми ПДВ за січень 2021 на суму 56 233 грн та за квітень 2021 на суму 559 961 грн;
№9910/2201-0709, яким донарахований ПДВ в сумі 333776 грн та застосована штрафна санкція в сумі 83444 грн.
20.05.2025 ПП "Строй-Сервіс-999" подано скаргу до ДПС України, яка рішенням від 24.07.2025 №21188/6/99-00-06-01-03-06 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 07.05.2025 №9912/2201-0709 та №9910/2201-0709- без змін.
Вважаючи протиправними податкові повідомлення – рішення від 07.05.2025 №9912/2201-0709 і №9910/2201-0709, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно із підпунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За змістом підпункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За визначенням підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За змістом пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За змістом пункту 201.10 статті 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, що видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.
Отже, право включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду у разі придбання товарів виникає у їх покупця за умови отримання від їх постачальника належним чином оформленої податкової накладної, яка підтверджує факт здійснення операції з придбання товару. 
Датою складання податкової накладної, та, відповідно, датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту, є дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Відповідно до пункту 201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Фактичною підставою для нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість слугували викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення поставки щебню вапнякового ф-р 20-40мм від ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" у січні та лютому 2021 року відповідно до договору №11/01/21 від 11.01.2021.
Суд встановив, що 11.01.2021 між позивачем та ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" укладений договір поставки №11/01/21 на поставку щебню вапнякового ф-р 20-40мм. 
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити Щебінь вапняковий фракція 20-40 мм (надалі іменується "товар"), в кількості 50 000 т (пункт 1.1.); ціна товару за цим договором складає 379,20 грн. за 1 тонну з урахуванням ПДВ 20 % - 63,20 грн (пункт 2.1); загальна вартість товару складає 18960000,00 грн в т. ч. ПДВ 20% - 3160000,00 грн (пункту 2.2); відвантаження товару здійснюється партіями, на автомобільний транспорт покупця, протягом 15 календарних днів з дати погодження заявки покупця (пункт 3.1); відвантаження товару здійснюється на підставі та відповідно до заявки покупця в період з дати підписання договору до 31.12.2021 року (пункт 3.2); факт передачі товару у власність покупцеві підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної, разом з якою постачальник повинен надати наступні документи: рахунок-фактуру ( надається на вимогу покупця); паспорт якості чи Сертифікат відповідності (на вимогу покупця) (пункт 3.3); моментом переходу права власності на товар вважається дата підписання видаткової накладної (пункт 3.4); покупець зобов`язується оплатити постачальнику вартість фактично поставленого товару протягом 5 банківських днів з дати отримання товару, чи авансом , шляхом переказу відповідних грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, який зазначений у цьому договорі (пункт 5.1.).
На виконання умов договору №11/01/21 ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" передало у власність ПП "Строй-Сервіс-999" щебінь вапняковий ф-р 20-40мм відповідно видаткових накладних: від 12.01.2021 №1 на суму 323381,76 грн в т.ч. ПДВ 53896,96 грн; від 12.01.2021 №2 на суму 465873,74 грн в т.ч. ПДВ 77645,62 грн; від 13.01.2021 №3 на суму 541543,10 грн в т.ч. ПДВ 90257,18 грн; від 13.01.2021 №4 на суму 485853,79 грн в т.ч. ПДВ 80975,63 грн; від 14.01.2021 №5 на суму 389097,12 грн в т.ч. ПДВ 64849,52 грн; від 14.01.2021 №6 на суму 424931,52 грн в т.ч. ПДВ 70821,92 грн; від 15.01.2021 №7 на суму 368809,92 грн в т.ч. ПДВ 61468,32 грн; від 25.01.2021 8 на суму 390029,95 грн в т.ч. ПДВ 65004,99 грн; від 26.01.2021 №9 на суму 377789,38 грн в т.ч. ПДВ 62964,90 грн; від 28.01.2021 №10 на суму 438396,91грн в т.ч. ПДВ 73066,15 грн; від 02.02.2021 №11 на суму 339876,96 грн в т.ч. ПДВ 56646,16 грн; від 04.02.2021 №12 на суму 415489,44 грн в т.ч. ПДВ 69248,24 грн; від 05.02.2021 №13 на суму 423907,68 грн в т.ч. ПДВ 70651,28 грн; від 08.02.2021 №14 на суму 314842,18 грн в т.ч. ПДВ 52473,70 грн.
За фактом передачі товару відповідно до договору №11/01/21 ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" 12.01.2021, 13.01.2021, 14.01.2021, 15.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 28.01.2021, 02.02.2021, 04.02.2021, 05.02.2021 та 08.02.2021 виписало та зареєструвало податкові накладні.
12.01.2021 позивач та ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" уклали договір відповідального зберігання №12/01/21, відповідно до якого ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" прийняло на відповідальне зберігання належних позивачу товар - щебінь вапняковий ф-р 20-40 мм (пункти 1.1. – 1.2); передача товару на відповідальне зберігання здійснюється за актом приймання-передачі товару, який є додатком до такої накладної, зняття товару зі зберігання здійснюється в місці зберігання товару за актами приймання- передачі. кількість і вартість (заставна) товару, який передається на відповідальне зберігання, зазначається в актах приймання-передачі (пункти 3.1 -3.3); вартість послуги зі зберігання складає в квартал 2100,00 грн у т.ч. ПДВ -350,00 грн, зберігач щомісяця виставляє позивачу для оплати рахунок та Акт прийому-передачі наданих послуг, позивач повинен підписати та направити зберігачу Акт прийому - передачі наданих послуг протягом 3 днів з моменту отримання, або направити обґрунтовані заперечення в той же строк, оплата наданих зберігачем послуг протягом 20 календарних днів після отримання рахунка та підписання Сторонами акту наданих послуг шляхом перерахування коштів. Поклажодавець щокварталу здійснює оплату наданих зберігачем послуг протягом 20 календарних днів після отримання рахунка та підписання сторонами акту наданих послуг шляхом перерахування коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок зберігача (пункти 4.1 – 4.3).
Наданні послуги зі зберігання щебню сторонами оформлені Актами приймання-передачі товару від 12.01.2021, 13.01.202, 14.01.202, 15.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 28.01.2021, 02.02.2021, 04.02.2021, 05.02.2021 і 08.02.2021.
На підставі податкових, виписаних та зареєстрованих ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ", та видаткових накладних про передачу щебню від його постачальника - ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" позивач у січні та лютому 2021 року включив до податкового кредиту ПДВ, нарахований по факту отримання товару.
Перевіркою встановлено, що податкові накладні від 12.01.2021, 13.01.2021, 14.01.2021, 15.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 28.01.2021, 02.02.2021, 04.02.2021, 05.02.2021 та 08.02.2021, на підставі яких позивач нарахував та включив до податкового кредиту у січні та лютому 2021 року ПДВ в сумі 949970,50 грн, складені ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" по факту передачі щебню відповідно до договору №11/01/21 від 12.01.2021. Зазначені податкові накладні відображені у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" та реєстрі отриманих податкових накладних позивача.
Операції з придбання від ПП "ГРАН-ПОДІЛЛЯ" щебню вапнякового у січні – лютому 2021 року позивач відобразив у бухгалтерському обліку.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон №996-XIV.
За змістом статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №996-XIV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із положеннями абзацу дев`ятого частини 2 статті 9 Закону №996-XIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Пунктом 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, передбачено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо.
За змістом пункту 186.1 статті 186 ПК України місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
Суд встановив, що господарські операції з поставки позивачу у січні та лютому 2021 року щебню відповідно до договору №11/01/21 від 12.01.2021 оформлені видатковими накладними від 12.01.2021 №1, 12.01.2021 №2, 13.01.2021 №3, 13.01.2021 №4, 14.01.2021 №5, 14.01.2021 №6, 15.01.2021 №7, 25.01.2021 №8, 26.01.2021 №9, 28.01.2021 №10, 02.02.2021 №11, 04.02.2021 №12, 05.02.2021 №13 та 08.02.2021 №14, підписаними директором ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” Гоцаком С.Г. та директором ПП “Строй-Сервіс-999” ОСОБА_1 , та скріпленими печатками цих підприємств. Платіжним дорученням від 27.01.2021 позивач в рахунок оплати придбаного щебню перерахував ПП “Гран Поділля” кошти в загальній сумі 240 033,60 грн.
Отриманий від ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” щебінь вапняковий позивач передав на зберігання зазначеному підприємству відповідно до договору зберігання від 12.01.2021 відповідно до Актів приймання-передачі товару від 12.01.2021, 14.01.2021, 15.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 28.01.2021, 02.02.2021, 04.02.2021, 08.02.2021, підписаних зав. складом ПП “Строй-Сервіс-999” Ільчуком І. А. та директором ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” ОСОБА_2 .
Зазначені акти приймання-передачі товару не містять інформації про місце передачі щебню на зберігання. Однак, відповідно до інформації, відображеної в акті перевірки (стор 26) підписання актів приймання – передачі товару на зберігання відбулось за адресою: Хмельницька область, Кам`янець - Подільський район, с.Кам`янка.
За даними перевірки (стор 20 Акту), які ґрунтуються на інформації про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП), ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” використовує складське приміщення, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с.Кам`янка, вул.Свободи, буд.4 (дата взяття на облік: 01.04.2021) для здійснення господарської діяльності.
Під час судового розгляду відповідач не надав докази того, що на дату здійснення операцій з поставки від ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” (у січні – лютому 2021 року) щебінь вапняковий, зазначений у видаткових накладних та актах передачі на відповідальне зберігання, був відсутній у місці підписання цих первинних документів. Не довів також, що господарські операції з поставки щебню вапнякового, оформлені видатковими накладними від 12.01.2021 №1, 12.01.2021 №2, 13.01.2021 №3, 13.01.2021 №4, 14.01.2021 №5, 14.01.2021 №6, 15.01.2021 №7, 25.01.2021 №8, 26.01.2021 №9, 28.01.2021 №10, 02.02.2021 №11, 04.02.2021 №12, 05.02.2021 №13 та 08.02.2021 №14, та відповідними податковими накладними не мали реальних наслідків.
Доводи відповідача щодо відсутності факту поставки щебню вапнякового від ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” у січні – лютому 2021 року ґрунтуються на відсутності у ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” достатньої чисельності працівників для здійснення фінансово - господарських операцій; відсутності у позивача сертифікатів на щебінь, наказів позивача про відрядження директора та зав складом для отримання товару.
Разом з тим, акт перевірки не містить обґрунтованих розрахунків чисельності працівників, необхідної для здійснення господарських операцій з поставки товару. Відповідачем не доведено, що передача щебню, місцем поставки якого є склад ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ”, наявність якого відповідач не заперечує, потребує значної кількості працюючих. 
За змістом Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 N 7 (далі - Інструкція П-7), сертифікат на продукцію є документом, який підтверджує її якість. а не його кількість. При цьому, суд враховує, що сертифікат якості не належить до первинних документів, якими підтверджується господарська операція з поставки товару. Тому, відсутність сертифікатів якості на товар, передача якого підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними та даними бухгалтерського обліку позивача, не може слугувати доказом відсутності поставки такого товару.
Відповідно до Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 р. № 59 (у редакції наказу Мінфіну від 10.06.99 № 146), службовим відрядженням уважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об`єднання, установи, організації на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. 
Статтею 121 Кодексу законів про працю України встановлено, зокрема, що працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.
Отже, з огляду на визначення поняття первинного документу наказ про відрядження та звіти є первинними документами, які підтверджують здійснення господарських операцій з направлення у відрядження та відшкодування працівнику відповідних витрат. Водночас, наказ та звіти про відрядження не можуть слугувати доказами здійснення господарських операцій (завдань), задля виконання яких такий працівник відряджений до іншого населеного пункту. 
Тому, відсутність наказів та звітів про відрядження директора ПП “Строй-Сервіс-999” Хачатряна А.Г. та зав. складом Ільчука І.А. може свідчити про порушення позивачем вимог статті 121 Кодексу законів про працю України. Однак, не доводить факт відсутності поставки щебню вапнякового від ПП “ГРАН-ПОДІЛЛЯ”, приймання – передача якого підтверджена видатковими та податковими накладними за січень – лютий 2021 року, складеними з дотриманням Закону №996-XIV.
Окрім іншого, доводи відповідача щодо відсутності господарської діяльності ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” та, відповідно, поставки товару від вказаного підприємства, ґрунтуються на даних податкової звітності за 2023 – 2025 роки, відповідно до яких за період з 2023 по 2024 ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” подавало декларації з ПДВ з “ 0” показниками, а у 2025 році – не подавало, а також наявності рішення від 15.06.2021 року № 20907 про відповідність ПП “ГРАН-ПОДІЛЛЯ” критеріям ризиковості: п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Предметом дослідження у цій справі є правомірність формування податкового кредиту по господарських операціях з поставки позивачу у січні – лютому 2021 року товару від ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ”.
Відповідач не довів, що відсутність у ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” об`єктів оподаткування податком на додану вартість у податковій звітності за 2023 – 2024 роки свідчить про відсутність поставки щебню вапнякового позивачу у січні – лютому 2021 року. Не довів також, що наявність рішення від 15.06.2021 року № 20907 про відповідність ПП “ГРАН-ПОДІЛЛЯ” пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку є визначеною Податковим кодексом України підставою для визнання такими, що не відбулись, усіх операцій, здійснених цим підприємством, в тому числі і до прийняття зазначеного рішення. 
Таким чином, висновки відповідача про відсутність реальних наслідків операції з поставки позивачу у січні – лютому 2021 року товару від ПП “ГРАН- ПОДІЛЛЯ” ґрунтуються на аналізі податкової звітності та іншої податкової інформації. Посилання відповідача на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про відсутність поставки товару.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Постанова суду складена в повному обсязі 21 січня 2026 року

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.