П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/17477/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 
14 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач-2), в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фону в Вінницькій області № 064250009510 від 27.08.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 серпня 2024 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 позов задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 27.08.2024 №064250009510 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19.08.2024.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.08.2024 звернувся до відповідача-1 із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон №796), яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ у Вінницькій області за результатами якої прийнято рішення від 27.08.2024 № 064250009510 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання/роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року – 3 роки.
За змістом зазначеного вище рішення, до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період проживання з 01.09.1984 р. по 02.03.1988 р., з 09.03.1988 р. по теперішній час згідно довідки № 28/5 від 17.07.2024 р., оскільки довідка видана без підстави видачі та не містить посилання на документи. Акт про підтвердження проживання сусідами відсутній; період проживання з 12.10.1984 по 11.05.1988 згідно довідки №141 від 07.10.1992, оскільки прізвище заявника не відповідає паспортним даним;
За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання на підготовчих курсах слухачів при вищому навчальному закладі, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 01.12.1990 по 02.08.1991, оскільки відсутня інформація про присвоєння певного освітньо-кваліфікаційного рівня після закінчення навчання. Період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення – 26 років 3 місяці 5 днів, станом на 01.01.1993 – 2місяці 13 днів.
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Абз. 1 ст.55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абз.5 п.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.
Отже, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
За правилами ч.3 та ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 7 ч. 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Отже, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення підтверджує зокрема довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.
Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17, від 10.04.2019 у справі №162/760/17 та постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17, від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, які в силу приписів частини 5статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуються судом під час вирішення цього спору.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки Спілки голів окружних будинкових, вуличних комітетів №28/5 від 17.07.2024, ОСОБА_1 , навчаючись у Вінницькому державному медичному університеті ім. М.Пирогова м. Вінниця проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 на період канікул:
- з 30.12.1991 по 14.01.1992;
- з 02.06.1992 по 31.08.1992;
- з 01.12.1992 по 01.08.1991.
Був зареєстрований і проживав за адресами:
- з 01.09.1984 по 02.03.1988 смт. Роктно;
- з 09.03.1988 по 20.05.1988 АДРЕСА_1 ;
- з 25.06.1990 по 01.12.1990 АДРЕСА_1 ;
- з 01.12.1990 по 02.08.1991 АДРЕСА_1 ;
- з 28.06.1997 по 16.01.2002 АДРЕСА_1 ;
- з 16.01.2022 по теперішній час АДРЕСА_2 .
Про що підтверджують сусіди. Акт від сусідів додається.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, м.Коростень Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Однак, ГУ ПФУ у Вінницькій області не врахувало вказану у довідці інформацію, посилаючись на те, що в останній не вказано підстав видачі.
В той же час, як обгрунтовано звернуто увагу судом першої інстанції, довідка містить всі необхідні реквізити, такі як дату і номер видачі, підпис посадової особи, печатку є достовірною і не є скасованою.
При цьому, доказів того, що вказана довідка містить недостовірну інформацію та/або є підробленою, до суду надано не було.
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем-2 безпідставно не враховано інформацію щодо періоду проживання позивача на території радіоактивного забруднення, який зазначено у довідці від 17.07.2024 №28/5.
Визначаючись щодо періоду з 12.10.1984 по 11.05.1988, колегія суддів вказує на таке.
Так, вказаний період проживання не зараховано з тих підстав, що зазначене у довідці №141 від 07.10.1992 прізвище заявника не відповідає паспортним даним.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданого паспорту позивача прізвище останнього українською мовою вказано « ОСОБА_2 », російською мовою- " ОСОБА_3 ".
В той же час, судом першої інстанції обгрунтовано зауважено, що зазначення прізвища позивача українською мовою " ОСОБА_4 " в довідці від 07.10.1992 №141, не може бути підставою для відмови в зарахуванні інформації вказаної у даному документі.
Обсяг наданих документів вказує на повний збіг інших відомостей про ім`я, по батькові, позивача українською мовою окрім однієї букв «і», «о» у прізвищі " ОСОБА_2 " і " ОСОБА_4 ". Зазначена помилка у документах, що складалися російської мовою за часів СРСР, а в подальшому перекладалися українською мовою є досить поширеним явищем. Будь-які сумніви, що у цьому випадку є саме помилка у написанні прізвище, а не обман чи маніпулювання з боку позивача, у суду відсутні. Аргументів про протилежне учасниками справи не надано.
Крім того, як свідчать записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01.09.1984 по 02.03.1987 навчався в Рокитнівському медичному училищі.
Постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», смт. Рокитне Рівненської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
З огляду на вказане, територіальному управлінню Пенсійного фонду України необхідно врахувати при призначенні пенсії відомості, вказані у довідці від 07.10.1992 №141.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, останній з 04.04.1988 по 07.05.1988 працював в Коростенській ЦМЛ, в період з 23.10.1990 по 01.12.1990 в Коростенській станції швидкої допомоги.
Також, у довідці відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради від 11.09.2023 №3239 вказано, що позивач постійно проживав та був зареєстрований в м. Коростень із 20.08.1997 по 16.01.2022 та з 16.01.2022 по 11.09.2023(дата довідки).
Вказаними довідками підтверджується, що позивач станом на 01.01.1993 проживав на території радіоактивного забруднення (зона гарантованого добровільного відселення) більше 3-х років.
До заяви про призначення пенсії надано також копію посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_2 , виданого 27.08.1993.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ (в редакції, що була чинна станом на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема:
- особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій (пункт 2 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ);
- особи, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (пункт 3 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ).
В свою чергу, пунктом 5 Порядку № 501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на теріторіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.
Зміст вказаних правових норм свідчить, що статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи, який пов`язаний саме із зоною гарантованого добровільного відселення, надався наступним категоріям осіб:
1) особам, які постійно проживали на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії (тобто на 26.04.1986);
2) особам, які прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
3) особам, які постійно проживають у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року, прожили у цій зоні не менше трьох років.
4) особам, які постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року вони відпрацювали у цій зоні не менше трьох років.
Отже, наявність у позивача посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_2 , виданого 27.08.1993 є додатковим підтвердженням того, що останній станом на 01.01.1993 постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Матохнюк Д.Б.