РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/20667/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Греська О.Р за участю секретаря судового засідання Максімцевої В.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Коритнюк В.О., 
відповідача: представник Форет М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
 	про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту – відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.06.2025 №0614743-2409-1717-UA56040150000039275, №0614744-2409-1717, №0614745-2409-1717, №0614747-2409-1717, №0614748-2409-1717, №0614749-2409-1717, №0614750-2409-1717, №0614751-2409-1717, №0614752-2409-1717, №0614754-2409-1717, №0614755-2409-1717, №0614757-2409-1717, №0614759-2409-1717, №0614761-2409-1717, №0614762-2409-1717, №0614763-2409-1717 та №0614765-2409-1717.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є сільськогосподарським товаровиробником, а належні будівлі, є будівлями сільськогосподарського призначення та використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а саме для утримання сільськогосподарських тварин, відтак такі не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно відповідно до п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправним та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06.01.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що згідно з положеннями пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на права власності. З огляду на те, що позивач, як фізична особа, не наділений статусом сільгосподарського товаровиробника, з яким п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України пов`язує надання податкової пільги у вигляді звільнення від сплати податку, позовні вимоги є безпідставними, а тому просить суд відмовити в позові повністю.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій навів свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. 
06.01.2026 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 20.01.2026.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав. Просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні 20.01.2026 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Заслухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу належать на праві власності об`єкти нерухомого майна а саме:
- будівля телятника загальною площею 430,1 кв.м, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Дубенський р-н., с Опарипси, вул. Колгоспна буд. 28є;
- будівля конюшні загальною площею 367,3 кв.м, що знаходяться за адресою Рівненська обл., Дубенський р-н., с Опарипси, вул. Колгоспна буд. 28и; 
- будівля телятника загальною площею 498,2 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 м; 
- будинок із шлакоблоків конюшні загальною площею 79,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 о; 
- зерносклад загальною площею 240,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з; 
- кузня загальною площею 243,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ; 
- будівля телятника загальною площею 742,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 д; 
- будівля телятника загальною площею 423,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ; 
- будівля телятника 460,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 р; 
- будівля телятника 896,9 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Крім того позивачу належить на праві власності об`єкти нерухомого майна, а саме:
- будівля, пункту штучного осіменіння загальною площею 83,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- забійний цех загальною площею 150,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- склад для зберігання товарно-матеріальних цінностей , в тому числі зернових засобів захисту рослин загальною площею 558 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлові приміщення, а саме комплекс: контрольно-пропускний пункт, І,А; бригадирний будинок І,В; вагова, І,В; трансформаторна будка, І,Г; вага автомобільна, І, Д; водонапірна башта, Вб; свердловина Св; силосна яма,1,С; силосна яма, 2,С; силосна яма, 3,С; внутрішні під`їздні дороги , 1№ ; під`їзна дорога МТП, 2, №, загальною площею 1907,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- будівля санпропускника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: будівля санпропускника.
Також позивачу належить на праві власності об`єкти нерухомого майна: хлів-телятник, І, А; хлів-телятник, І, Б; хлів-телятник, І, В, загальною площею 1322,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім позивачу належить на праві власності об`єкти нерухомого майна: свинарник А-1, свинарник Б-1, прибудова б, свинарник В-1, прибудова в, свинарник, Г-1, прибудова г, загальною площею 2817,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ї..
Позивач займається розведенням овець, що підтверджується додатком до витягу з Єдиного державного реєстру тварин № 3332615577/28.01.2025.
Окрім того, позивач має в користуванні земельну ділянку для сінокосіння і випасання худоби, що підтверджується договором оренди землі від 19.06.2023.
Також позивач є єдиним засновником Селянського (фермерського) господарства "Михайлівка Агро", основними видами економічної діяльності якого є: розведення овець, що також підтверджується Витягом з реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин.
Відповідно до статуту Селянського (фермерського) господарства "Михайлівка Агро" майно фермерського господарства складається у тому числі із об`єктів нерухомого майна, що належать засновнику на праві власності.
30.06.2025 Головне управління ДПС у Рівненській області прийняло податкові повідомлення-рішення, якими визначено зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, (податковий період 2024 рік): 
№0614743-2409-1717 UA56040150000039275, яким визначено податкове зобов`язання на суму 46945,20 грн.; 
№ 0614744-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 100028,35 грн.; 
№ 0614745-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 10249,56 грн.; 
№ 0614747-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 4930,95 грн; 
№ 0614748-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 5339,20 грн.; 
№ 0614749-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 2974,90 грн.; 
№ 0614750-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 7923,60 грн.; 
№ 0614751-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 18322,26 грн.; 
№ 0614752-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 19604,52 грн.; 
№ 0614754-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 3390,96 грн.; 
№ 0614755-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 15646,98 грн.; 
№ 0614757-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 31621,98 грн.; 
№ 0614759-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 67712,70 грн.; 
№ 0614761-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 18032,58 грн.; 
№ 0614762-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 21223,32 грн.; 
№ 0614763-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 10364,58 грн.; 
№ 0614765-2409-1717, яким визначено податкове зобов`язання на суму 38207,94 грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовної заявою про їх скасування.
Надаючи правову оцінку та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
В свою чергу, підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
При цьому, відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України в редакції Законів №2628-VIII від 23.11.2018, № 3603-IX від 23.02.2024 передбачає, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Таким чином, вказаною нормою, в перевіряємий податковий період, законодавець передбачав конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з прив`язкою до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю - сільськогосподарський товаровиробник, а також його зв`язку з фактом віднесення будівель до певного класу та особливістю експлуатації такі не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Тобто, звільнявся від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності.
На час виникненя спірних правовідносин закон не пов`язував належність об`єктів нерухомого майна, до таких, що не є об`єктами оподаткування з їх безпосереднім використанням у своїй діяльності.
Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчило про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "ж".
Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).
Тобто, закон не обумовлював застосування положень абзацу "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування окремих видів нерухомого майна сільгоспвиробників обов`язковим отримання доходу від використання такого майна в господарській діяльності.
Враховуючи наведене, доводи відповідача, що позивач в перевіряємий період (2024 рік) об`єкти нерухомості мав використовуватись у сільськогосподарській діяльності, є необґрунтованими та здійснені за власним тлумаченням норм Податкового кодексу України.
Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів передачі позивачем означених будівель в оренду, лізинг чи позичку.
Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є приналежність такого об`єкта сільськогосподарському товаровиробнику.
При цьому, положеннями підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
В наведеному вище визначенні відсутній поділ сільськогосподарських товаровиробників на фізичних та юридичних осіб.
Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".
Згідно з абзацом 2 статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 № 575-VI, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю. 
Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Таким чином, наведене визначення "сільськогосподарський товаровиробник" є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.
Отже, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.
Підкласами класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) є: будівлі для тваринництва, будівлі для птахівництва, будівлі для зберігання зерна, будівлі силосні та сінажні, будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, будівлі тепличного господарства, будівлі рибного господарства, будівлі підприємств лісівництва та звірівництва, будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Судом встановлено, що належні позивачу нежитлові будівлі належать до будівель сільськогосподарського призначення, що відповідачем не заперечується.
Відповідачем жодним чином не спростовано, що вказані будівлі позивач у 2024 році використовував для вирощування та відгодівлі овець, що підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, Витягом з Єдиного державного реєстру тварин № 3332315577/28.01.2025.
Також судом враховується, що позивач, у період, охоплений оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, здійснював підприємницьку діяльність через створену ним, як єдиним засновником, юридичну особу, а саме: Селянсько (фермерське) господарство "Михайлівка Агро", Відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СФГ "Михайлівка Агро" видами економічної діяльності є: розведення овець. Факт розведення овець підтверджується витягом з реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин.
Суд зауважує, що передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Наведені обставини свідчать про те, що позивач займається виробництвом сільськогосподарської продукції, що підтверджує його статус як сільськогосподарського товаровиробника, а належні позивачу, в тому числі і як засновнику ФГ "Михайлівка Агро", на праві власності вище наведені об`єкти нерухомості є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, відтак, як наслідок, такі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Використання належних позивачу нежитлових будівель у власній сільськогосподарській діяльності підтверджується доказами, наданими позивачем та дослідженими судом під час розгляду справи, не заперечується відповідачем та ним не спростовано.
Беручи до уваги вищевикладене, суд зазначає, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична особа, фізична особа-підприємець чи юридична особа.
З огляду на це, нарахування податку на майно, відмінного від земельної ділянки, виключно на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно безвідносно до встановлення використання означеного нерухомого майна у сільськогосподарській діяльності та статусу сільськогосподарського товаровиробника, не відповідає нормам матеріального закону.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень на відповідність вказаним вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що спірні рішення відповідача не відповідають критеріям добросовісності, розсудливості та обґрунтованості як такі, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оспорюваного рішення, відтак такі є протиправними.
У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, за результатом розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому позов підлягає задоволенню повністю.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 30.06.2025 №0614743-2409-1717-UA56040150000039275, №0614744-2409-1717, №0614745-2409-1717, №0614747-2409-1717, №0614748-2409-1717, №0614749-2409-1717, №0614750-2409-1717, №0614751-2409-1717, №0614752-2409-1717, №0614754-2409-1717, №0614755-2409-1717, №0614757-2409-1717, №0614759-2409-1717, №0614761-2409-1717, №0614762-2409-1717, №0614763-2409-1717 та №0614765-2409-1717.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 4225,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 
Повний текст рішення складений 21 січня 2026 року

Суддя       О.Р. Гресько